ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 р. 	Справа № 520/2823/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/2823/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус ЛТД" 
до  Одеської митниці   
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус, ЛТД» (далі – ТОВ «Модус, ЛТД», позивач, декларант) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці (далі – відповідач, митниця, апелянт), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 19.12.2022 №ІІА500490/2022/200028/2;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000379;
- зобов`язати відповідача повернути позивачу надміру сплачені суми митних, інших платежів у сумі 198 546,90 грн. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 році у справі № 520/2823/23 позовну заяву ТОВ «Модус, ЛТД» задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 19.12.2022 №UА500490/2022/200028/2.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000379.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Модус, ЛТД» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2978,00 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України (далі - МК України) за наслідками здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки поданих разом з митною декларацією документів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2022/200028/2 від 19.12.2022. А саме вказано, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, фіксацією та розподілом матеріалу по артикулам, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; в Експертному висновку № 83-ЦЗ/22 від 12.12.2022 відсутнє посилання на конкретні джерела отриманої інформації, а лише посилання на торгівельні майданчики «Alibaba.com, made-in-china.cjm», внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; в копії митної декларації країни відправлення №425820220000980028 від 04.10.2022 вказано лише один вид товару, а саме за розміром 1250х5600, тоді як в інвойсі № 04.10.2022 від 29.09.2022 та у митної декларації № 22UA500490011718U3 від 17.12.2022 наявні товари з розміром 1250х5600 та 1500х5600; в рахунках на оплату №003080 від 01.12.2022 та №003183 від 12.12.2022 відсутня інформація щодо складових митної вартості товарів пов`язаних з вартістю навантажувально-розвантажувальними роботами в порту Констанца, Румунія та транспортування (перевезення) до митного кордону України. 
Стверджує, що декларантом на запит митниці не подано усіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, які б спростували встановлені розбіжності.
У зв`язку з чим наполягає, що зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МК України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови в митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Апелянт зазначає, що за результатами аналізу даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби встановлено, що митна вартість подібного товару за МД від 24.10.2022 № UA100360/2022/707298 становила 2,3436 дол. США/кг, що перевищує заявлену декларантом вартість 2,0873 дол. США/кг. У зв`язку з цим митну вартість товару №1 (алюмінієві композитні панелі) за МД № 22UA500490011718U3 було скориговано до рівня 2,3436 дол. США/кг на підставі порівнянної декларації, яка відповідає тому ж коду УКТ ЗЕД 76061220, умовам поставки FOB, країні відправлення (Китай), а також опису та призначенню товару.
У зв`язку з викладеним, наполягає на правомірності рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2022/200028/2 від 19.12.2022, прийнятого Одеською митницею. 
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.
В обґрунтування відзиву позивач стверджує, що під час митного оформлення надав повний пакет документів на підтвердження митної вартості за першим методом (ціна договору), а також усі додаткові документи на письмові вимоги митниці.
Посилання відповідача на відсутність даних щодо пакування вважає безпідставним, оскільки умови та спосіб пакування (навалом у контейнері з розпірками та прокладками) чітко вбачаються зі змісту контракту, специфікації та додатково підтверджені листом, поданим на запит інспектора.
Вказує, що твердження митниці про неналежність експертного висновку через відсутність конкретних джерел є необґрунтованим, оскільки позивач подав додаток до висновку з деталізацією інформації та цінового діапазону.
Зауваження про розбіжності в експортній декларації (щодо розмірів товару) позивач вважає неприйнятним, оскільки в поданих до митниці поясненнях ним повідомлялось, що декларація країни відправлення оформлена за правилами країни-експортера і містить узагальнені показники (суми/вагу/квадратні метри).
Доводи про відсутність у рахунках інформації щодо витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи та транспортування позивач спростовує тим, що надавав довідку про транспортні витрати та лист експедитора з розшифровкою складових, а також платіжні документи про оплату.
Твердження митниці про ненадання всіх документів за ст. 53 МК України позивач заперечує, зазначаючи, що виконав вимоги ст. 53 та надав витребувані додаткові документи, а факт їх подання підтверджується електронним обміном.
Застосування відповідачем даних АСМО/ЄАІС позивач вважає недостатнім для коригування заявленої митної вартості товарів, оскільки в оскаржуваному рішенні митницею не наведено належного порівняння умов поставки, виробника, пакування, обсягу партії та інших істотних характеристик, а різниця з попередніми оформленнями сама по собі не доводить заниження митної вартості.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
Між позивачем та JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO., LTD (Китай) укладено Контракт від 19.11.2018 №17/2018 (далі по тексту - Контракт).
Відповідно до розділу 1 Контракту, предметом цього контракту є довгострокова поставка Продавцем Покупцю товарів в кількості та асортименті згідно Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Контракту виробництва Китай. 
Відповідно до розділу 2 Контракту умови поставки кожної партії Товару вказуються згідно з правилами «Інкотермс 2010» в Специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного Договору. Загальна сума контракту складається із суми всіх Специфікацій до цього Контракту. Узгоджені найменування, асортимент, опис, кількість і ціна Товару, що поставляється, вказуються у відповідних Специфікаціях до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною. Придбаний Покупцем Товар підлягає ввезенню на митну територію України.
Відповідно до розділу 4 Контракту, оплата за поставлений Товар здійснюється в доларах США. Покупець здійснює розрахунок за поставлені Товари відповідно до термінів і відповідно до умов, зазначених в Специфікаціях шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.
Контрагент позивача за Контрактом є виробником Товару (тобто, контракт укладено без посередників).
Відповідно до Специфікацій №45 від 29.09.2022 до Контракту від 19.11.2018 №17/2018 JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO., LTD (Китай) постачає позивачу наступний Товар: «Алюмінієві композитні панелі Alupron». Виробник: JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO., LTD (Китай).
У вказаній Специфікації до Контракту передбачені наступні умови:
1. Відвантаження: з порту. Циндао, Китай до порту Констанца (Румунія) з подальшим транспортуванням на митну територію України.
2. Виробником товару с компанія: JIANGSU YARET INTERNATIONAL TR A DE CO..LTD
3. Відтермінування платежу на 300 денний строк з дати Коносаменту.
4. Умови постачання: FOB QINGDAO
5. Пакування: Товар завантажено у контейнери 20 футів навалом з розпорками та прокладками з ДСП та картону.
Відповідно до Інвойсу (COMMERCIAL INVOICE): 22WM0830-311/312/313/314 від 29.09.2022 до Контракту, JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO.. LTD (Китай) постачає позивачу Товар на загальну суму USS 191 473,80 (Всього доларів США: сто дев`яносто одна тисяча чотириста сімдесят три та 80 центів. 
У експортній декларації 425820220000980028 загальна сума за рахунком визначена USS 191 473.80 (Всього доларів США: сто дев`яносто одна тисяча чотириста сімдесят три та 80 центів). У експортній декларації 425820220000980028 умови постачання визначені: FOB QINGDAO.
У подальшому, для митного оформлення товару, позивач оформив митну декларацію ІМ 40 ДЕ 22UA500490011718U3 від 17.12.2022, в якій вказало вартість Товару USS 191 473,80 (сто дев`яносто одна тисяча чотириста сімдесят три та 80 центів).
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією ІМ 40 ДЕ 22UA500490011718U3 від 17.12.2022 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме:
- пакувальний лист (Packing list) від 29.09.2022;
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 22 WM08330-3112/313/314 від 29.09.2022;
- коносамент (Bill of lading) ZHХ220942329 від 08.10.2022;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) від 15.12.2022 А №699640; від 13.12.2022 б/н; від 15.12.2022 б/н; від 13.12.2022 б/н;
- декларація про походження товару (Declaration of origin) 22 WM830-311/312/313/314;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 003080 від 01.12.2022;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 003183 від 12.12.2022;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару 121222-66 від 12.12.2022;
- експертний висновок №83-ЦЗ/22 від 12.12.2022;
- додаткова угода №2 від 23.03.2020;
- додаткова угода №3 від 08.11.2021;
- додаткова угода №4 від 28.12.2021;
- специфікація №45 від 29.09.2022;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 17/2018 від 19.11.2018;
- договір (контракт) про перевезення 070422 07.04.2022.
Подання вказаних документів декларантом до митного органу разом з митною декларацією підтверджено представником митного органу у відзиві на позов. Копії зазначених документів містяться у матеріалах справи.
Митну вартість придбаного товару заявлено за першим методом (ціною договору).
Під час митного оформлення товару за митною декларацію від 17.12.2022 ІМ 40 ДЕ 23UA500490011718U3 відповідач звертався до позивача із повідомленням про надання додаткових документів.
Позивач надав витребувані документи.
Рішенням про коригування митної вартості товару від 19.12.2022 №UA500490/2022/200028/2 відповідачем відмовлено позивачу у митному оформленні товару.
У рішенні про коригування митної вартості товарів в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі статей 54, 55, 57, 58, 59 МК України, зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів з посиланням на обставини, зазначені в повідомленні про надання додаткових документів, направленому митним органом позивачем.
На підставі вказаного рішення про коригування митної вартості товару відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2022/000379 з посиланням на приписи статей 52-55, 57, 58, 60 Митного кодексу України.
Позивач склав нову, відповідно до якої товари випущені у вільний обіг, визначено ціну товару за другорядним (резервним) методом та додатково сплачено різницю між сумами платежів.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті електронної митної декларації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару, оскільки позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями МК України від 13.03.2012 р. № 4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.
Положеннями ч. 1 ст. 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 257 МК України визначено, що електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.
На виконання пп. «ж» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема відомості про товари: митна вартість товарів та метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні використовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю ( ч. 5 ст. 54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості ( ч. 6 ст. 54 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів..
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
За правилами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи..
Водночас за приписами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. (ч. 6 ст. 53 МК України).
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 19.12.2022 №UА500490/2022/200028/2 підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування вказано, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. 
В пункті 33 оскаржуваного рішення про коригування вказано наступне:
1) відповідно до пп. в) п. 2 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, фіксацією та розподілом матеріалу по артикулам. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) в Експертному висновку № 83-ЦЗ/22 від 12.12.2022 відсутнє посилання на конкретні джерела отриманої інформації, а лише посилання на торгівельні майданчики «Alibaba.com, made-in-china.cjm», внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
3) в копії митної декларації країни відправлення №425820220000980028 від 04.10.2022 вказано лише один вид товару, а саме за розміром 1250х5600, тоді як в інвойсі № 04.10.2022 від 29.09.2022 та у митної декларації № 22UA500490011718U3 від 17.12.2022 наявні товари з розміром 1250х5600 та 1500х5600;
4) в рахунках на оплату №003080 від 01.12.2022 та №003183 від 12.12.2022 відсутня інформація щодо складових митної вартості товарів пов`язаних з вартістю навантажувально-розвантажувальними роботами в порту Констанца, Румунія та транспортування (перевезення) до митного кордону України.
Митним органом застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару відповідно до ст. 60 МК України, за ціною договору щодо ідентичних товарів. 
У рішенні митницею зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час, є більшим по товару № 1 – МД від 24.10.2022 № UA100360/2022/707298 та МД становить 2,3436 дол. США/кг (ніж заявлено декларантом 2,0873 дол. США/кг). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару №1 скориговано до рівня 2,3436 дол. США/кг. Товар № 1 «Алюмінієві композитні панелі прямокутної форми з двох листів сплаву алюмінію (алюміній з домішками заліза, цинк, марганець. Марка сплаву: АА1100PN18) та прошарком з вторинного поліетилену. Верхній алюмінієвий лист пофарбований та вкритий антикорозійним покриттям, нижній-вкритий антикорозійним покриттям» заявлено по митній декларації № 22UA500490011718U3 та скориговано по МД № UA100360/2022/707298 (22UA100360707298U7), яка повністю відповідає коду товару: 76061220, умовам поставки: FOB, країні відправлення: Китай, а також повністю відповідає опису товару та призначенню.
Колегія суддів зазначає, що порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, як убачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості від 19.12.2022, відповідач, обґрунтовуючи застосування другорядного методу (за ціною операції з подібними товарами), фактично обмежився посиланням на результати аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України і на митну декларацію від 24.10.2022 № UA100360/2022/707298 із зазначенням рівня митної вартості 2,3436 дол. США/кг. При цьому у рішенні відсутній належний аналіз умов конкретної операції, не наведено детального порівняння істотних характеристик товару (комерційні умови, обсяг партії, виробник, складові ціни, інші фактори, що впливають на її формування), а також не розкрито джерела та розрахунки, на підставі яких здійснено коригування до зазначеного рівня. 
Колегія суддів зауважує, що не зазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом додатково свідчить про необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем раніше визнаних митними органами вартостях може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 р. у справі № 640/29559/20.
Щодо посилання апелянта на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, фіксацією та розподілом матеріалу по артикулам, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що декларантом разом із митною декларацією подано Контракт №17/2018, Специфікацію №45 від 29.09.2022, інвойс, пакувальний лист, транспортні документи, а також на запит митниці додаткові пояснення та лист №10 від 20.11.2019 щодо характеру упаковки. Зі змісту Контракту та Специфікації №45 прямо випливає, що товар відвантажується в експортній упаковці, яка забезпечує його схоронність під час транспортування, при цьому панелі завантажуються навалом у 20-футові контейнери з використанням розпірок із ДСП та картонних прокладок для фіксації та розподілу по артикулах. Такі умови постачання (FOB QINGDAO) передбачають включення витрат, пов`язаних із пакуванням та завантаженням до моменту переходу ризиків, до контрактної вартості товару.
Митний орган, посилаючись на відсутність окремих відомостей про вартість упаковки, не встановив, що такі витрати не включені до ціни товару, не навів жодних розрахунків неврахованої складової митної вартості та не довів, яким чином зазначені обставини впливають на числові показники заявленої вартості. Натомість матеріали справи підтверджують, що декларант надав документи та пояснення, які дозволяли перевірити складові митної вартості, а розбіжностей чи ознак недостовірності відомостей митницею належним чином не встановлено.
За таких обставин, твердження митного органу про неможливість перевірки митної вартості у зв`язку з відсутністю даних щодо упаковки не підтверджені належними доказами, а відтак не можуть вважатися обґрунтованою підставою для невизнання заявленої митної вартості або застосування другорядного методу її визначення.
З приводу доводів митного органу про те, що в Експертному висновку № 83-ЦЗ/22 від 12.12.2022 відсутні посилання на конкретні джерела інформації, а наведено лише загальні посилання на торговельні майданчики «Alibaba.com» та «made-in-china.com», що унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості, колегія суддів зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що на запит митниці декларантом було надано Додаток від 19.12.2022 до Експертного висновку № 83-ЦЗ/22 (том 1 а.с.62), який містить деталізовану інформацію щодо проведеного дослідження. Зокрема, в такому додатку експертом наведено ціновий діапазон (5,00–7,00 дол. США/кв.м), визначено середнє значення (6,00 дол. США/кв.м), а також зазначено, що воно не перевищує вартості товару, який постачається за контрактом № 17/2018 від 19.11.2018 між ТОВ «МОДУС, ЛТД» та JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO., LTD (інвойс № 22WM0830-311/312/313/314 від 29.09.2022). Таким чином, експерт не лише окреслив ринковий діапазон, а й порівняв його з умовами конкретного контракту та інвойсу, що дозволяє здійснити перевірку обґрунтованості заявленої вартості.
Колегія суддів зауважує, що митний орган у оскаржуваному рішенні не навів доказів того, що наданий Додаток був неналежним чи недостатнім, не спростував наведених у ньому розрахунків та не встановив невідповідності заявленої вартості ринковим показникам. Сам факт використання у висновку інформації з міжнародних торговельних платформ не свідчить про недопустимість такого джерела, особливо з огляду на те, що експерт визначив конкретний ціновий діапазон та зробив висновок про відповідність контрактної ціни ринковим умовам постачання (FOB QINGDAO, Китай).
Таким чином, наведені доводи митного органу є безпідставними.
Надаючи оцінку посиланням відповідача на те, що в наданій декларантом копії митної декларації країни відправлення №425820220000980028 від 04.10.2022 вказано лише один вид товару, а саме за розміром 1250х5600, тоді як в інвойсі № 04.10.2022 від 29.09.2022 та у митній декларації № 22UA500490011718U3 від 17.12.2022 наявні товари з розміром 1250х5600 та 1500х5600, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення декларантом було подано, зокрема, контракт № 17/2018 від 19.11.2018, Специфікацію № 45 від 29.09.2022, інвойс № 22WM0830-311/312/313/314 від 29.09.2022, пакувальний лист, коносамент, транспортні документи, а також копію експортної митної декларації країни відправлення № 425820220000980028 від 04.10.2022. 
Зі змісту вказаних документів вбачається, що поставка товару здійснювалася на підставі однієї Специфікації № 45 до Контракту, яка містить перелік товарних позицій, у тому числі панелі різних розмірів (1250Ч5600 та 1500Ч5600), із зазначенням кількості та вартості за одиницю. Інвойс також відображає поставку товару за цією Специфікацією.
Водночас митна декларація країни відправлення є документом, сформованим іноземним митним органом за правилами країни експорту та не є первинним документом, що визначає склад поставки чи формує митну вартість у розумінні статей 52–58 МК України.
Митний орган, посилаючись на те, що в експортній декларації нібито зазначено лише один розмір товару, не навів доказів того, що інший товар фактично не експортувався, не встановив розбіжностей у загальній кількості або вартості поставки та не довів впливу цієї обставини на числові показники митної вартості. При цьому контракт, Специфікація та інвойс узгоджуються між собою за номенклатурою, кількістю та ціною товару, а митницею не встановлено ознак підроблення чи недостовірності цих документів.
Відтак наведені доводи митного органу не підтверджують наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та не можуть вважатися належною підставою для її коригування.
Оцінюючи доводи митного органу про те, що в рахунках на оплату №003080 від 01.12.2022 та №003183 від 12.12.2022 відсутня інформація щодо складових митної вартості товарів, пов`язаних з вартістю навантажувально-розвантажувальних робіт в порту Констанца, Румунія та транспортування (перевезення) до митного кордону України, колегія суддів виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що разом із митною декларацією ІМ 40 ДЕ №22UA500490011718U3 від 17.12.2022 декларантом було подано, зокрема, довідку про транспортні витрати №121222-6 від 12.12.2022, рахунок-фактуру №003080 від 01.12.2022, рахунок-фактуру №003183 від 12.12.2022, а також документи, що підтверджують оплату зазначених послуг (платіжні доручення №107 від 14.12.2022 та №168 від 22.12.2022), що підтверджується відомостями змістом Картки відмови в прийнятті митної декларації. 
Крім того, на запит інспектора ТОВ «МОДУС, ЛТД» надало лист експедитора №181222 від 18.12.2022 (том 1 а.с. 74), у якому деталізовано склад вартості транспортно-експедиторського обслуговування за межами території України на суму 239 890,02 грн (рахунок №003183). Із зазначеного листа вбачається, що до цієї суми входять витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи в порту Констанца (39 484,80 грн), витрати на доставку контейнерів із порту Констанца до порту Рені (198 886,40 грн), а також витрати на демередж (1 518,82 грн). 
Таким чином, складові витрат було конкретизовано та доведено до відома митного органу.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає твердження апелянта про відсутність інформації щодо складових транспортних витрат такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, так як надані декларантом документи дозволяли ідентифікувати маршрут перевезення (Qingdao – Констанца – Рені), встановити характер послуг (перевезення, експедирування, навантажувально-розвантажувальні роботи, демередж), а також визначити їх вартість і факт оплати. 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що документи ТОВ «Модус, ЛТД» які подані до митного оформлення, не містили жодних розбіжностей, які б вплинули на правильність визначення позивачем митної вартості задекларованого товару, однак митним органом не було надано їм належного аналізу та оцінки, як і не наведено мотивів, на підставі яких вказані документи та доводи позивача не взяті до уваги під час ухвалення рішення про коригування митної вартості товару.
Під час перегляду даної справи суд апеляційної інстанції враховує, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушення принципу поділу влади. Звідси висновується, що адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене, в даному випадку, за результатами митних заходів і процедур, виключно на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України.
На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.
Таким чином, під час апеляційного перегляду справи Одеською митницею не доведено, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, а подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, не містили обов`язкових відомостей, необхідних для правильного визначення митної вартості товару.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні від 19.12.2022 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за другорядним методом на підставі наявної в митного органу інформації, яка міститься в МД від 24.10.2022 № UA100360/2022/707298 із зазначенням рівня митної вартості 2,3436 дол. США/кг. 
Відповідно до ст.60 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Проте, як зазначалось вище, застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості шляхом використання вищевказаної митної декларації, митним органом не наведено жодних пояснень зроблених коригувань.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення вимог ст. 58 МК України здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору, як за основним методом, а із застосуванням другорядного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 19.12.2022 №ІІА500490/2022/200028/2 винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені МК України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту картки відмови №UA500490/2022/000379 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, вбачається, що остання містить вимоги, виконання яких забезпечує митне оформлення - подання нової МД з урахуванням відомостей, наведених у рішенні про коригування митної вартості.
Тобто, подання нової митної декларації не було для декларанта повністю добровільним.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист права здійснити митне оформлення за митною вартістю, визначеною ним самостійно, а також інтересом, який полягає у одержанні правових підстав для повернення митних платежів, сплачених у зв`язку з прийняттям відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.
Таким чином, у випадку, коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у ст. 301 МК України, ст. 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України. Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав належний спосіб захисту.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17.
З огляду на вказане, картка відмови №UA500490/2022/000379 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, яка винесена відповідачем у зв`язку з прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправним, підлягає скасуванню.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керуєтьсяст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
На виконання вимог ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року по справі № 520/2823/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін