ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №592/17426/24 
Номер провадження 22-ц/816/1507/26
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Сидоренко А. П. (суддя-доповідач),
суддів - Замченко А. О. , Сізова Д. В. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,
в присутності - заявниці ОСОБА_1 , її представника - Семиволоса В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Семиволоса Володимира Владиславовича на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 грудня 2025 року про залишення заяви без розгляду, в складі судді Бичкова І.Г., постановлену у м. Суми у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин,
в с т а н о в и в: 

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми та просить ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 як матері з сином.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин, залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Семиволос В.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає помилковим висновок суду про те, що в цій справі йде мова не про юридичний факт, а про спадкове право.
Вказує, що у заяві ОСОБА_1 про спадкування не вказувала, а державна виплата на загиблого ОСОБА_2 не є майном, що належало загиблому чи будь-якій іншій особі. Відтак, спадщина по справі відсутня взагалі. Ці кошти виплачуються державою, як компенсація обмеженому колу осіб (членам сім`ї та утриманцям) загиблого, а не передаються як майно померлого всім можливим його спадкоємцям за заповітом або за загальними чергами спадкування.
Одноразова грошова допомога у розмірі 15 мільйонів гривень спадщиною може виступати лише після смерті особи, якій ця компенсація була нарахована. Наразі ця компенсація нікому не нарахована, а тому немає предмету спору.
Оскільки ця виплата не є частиною спадкового майна, на неї не можуть претендувати кредитори загиблого. Отримувачі допомоги не зобов`язані гасити борги померлого за рахунок цих коштів. Брат загиблого ОСОБА_3 не відноситься до визначеного державою кола осіб, що мають право на виплату компенсації, незалежно від звернення ОСОБА_1 зі своєю заявою до суду, оскільки хоча і є непрацездатним, інвалідом 2 групи, але він ніколи не перебував на утриманні загиблого ОСОБА_2 . 
Тому висновок суду про те, що між заявницею ОСОБА_1 і старшим рідним братом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 існує спір про право на спадкове майно, не має під собою жодної підстави.
Саме встановлення юридичного факту належності ОСОБА_1 до цього кола осіб (прийомний син - мати (мачуха)) і було предметом розгляду поданої до суду заяви. 
Рішення суду про встановлення факту родинних відносин в подальшому мало стати підставою для ОСОБА_1 подати до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не до нотаріуса, заяву на отримання в майбутньому одноразової грошової допомоги.
Наразі одноразова грошова допомога на загиблого ОСОБА_2 не нарахована і не виплачується.
Відзив на апеляційну скаргу заінтересованою особою не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника - адвоката Семиволос В.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Наведеним вимогам законодавства ухвала місцевого суду не відповідає.
Залишаючи без розгляду на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України заяву ОСОБА_1 в особі її представника - адвоката Семиволос В.В. про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви вбачається, що метою звернення заявниці із заявою про встановлення факту родинних відносин є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Суд також послався на те, що у загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 є старший рідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особа з інвалідністю 2 групи, а, отже, вбачається спір щодо черговості отримання спадщини, яка виникла після смерті ОСОБА_2 .
Оскільки існує спір про право між заявницею та старшим рідним братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , особою з інвалідністю 2 групи, тому спір підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
З матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Семиволоса В.В. звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є її прийомним сином та який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час безпосередньої участі у бойових діях.
В заяві ОСОБА_1 зазначала, що наразі вона не належить до кола осіб, які мають право на одержання виплат, які передбачені законодавством щодо військовослужбовців, а також допомогу на поховання, зазначивши розмір 15000000 грн.
Тобто, встановлення факту родинних відносин має для заявниці юридичні наслідки - підставу для звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Розглядаючи справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не вирішує питання про права і обов`язки осіб, які беруть участь у такій справі, а лише встановлює наявність чи відсутність фактів, які зумовлюють виникнення, зміну чи припинення прав заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) викладено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22).
Отже існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_2 як матері з сином, зазначаючи, що ОСОБА_4 нараховані певні виплати, а також згадує про суму виплат в розмірі 15000000 грн, яку зазначає як допомогу на поховання.
Абзацом 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.
Відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Правовідносини щодо можливості в подальшому заявницею отримати одноразову грошову допомогу не є спадковими. У таких справах спір може виникнути між суб`єктами отримання соціальної допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.
Залишаючи цю заяву без розгляду з підстав наявності спору про право, суд вказав, що вбачається спір щодо черговості отримання спадщини, яка виникла після смерті ОСОБА_2 , а саме існує спір між заявницею та старшим рідним братом ОСОБА_3 , особою з інвалідністю.
Однак, залишаючи цю заяву без розгляду з підстав наявності спору про право, суд не встановив у чому саме полягає спір (предмет спору щодо права на яке саме спадкове майно), якими доказами підтверджується неможливість розгляду справи в порядку окремого провадження.
Судом не вирішувалося питання про залучення до справи осіб, які в силу законодавства мають право на соціальні виплати та нарахування пов`язані з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 , та не з`ясовувалася їх думка щодо порушеного заявницею питання про встановлення факту родинних відносин, що вказує на передчасність висновку про наявність спору про право у зазначеній справі.
Отже, висновки суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтверджений.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Семиволоса В.В. без розгляду на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Семиволоса Володимира Владиславовича задовольнити.
Скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 грудня 2025 року про залишення заяви без розгляду в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин, а справу направити справу для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2026 року.

Головуючий  А.П.Сидоренко

Судді   А.О.Замченко 

Д.В.Сізов