Справа № 560/18062/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

06 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову та додаткових поясненнях позивач зазначає, що відповідачі протиправно не зарахували йому до страхового стажу для призначення пенсії відповідні періоди роботи та навчання попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження у цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На підставі Указу Президента України від 13.12.2025 №941/2025 та згідно із наказом голови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2025 №277-П суддя Тарновецький І.І. виключений зі штату суддів Хмельницького окружного адміністративного суду у зв`язку із призначенням на посаду судді П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Розпорядженням керівника апарату Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.01.2026 №249 призначений повторний автоматизований розподіл справи №560/18062/25 у частині заміни головуючого судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 адміністративна справа №560/18062/25 передана на розгляд головуючому судді Драновському Я.В., яким ухвалою суду прийнято її до проводження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалось, про розгляд справи повідомлене належним чином.

Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подали відзиви, де відповідачі позов не визнають. Зазначають, що оскаржуваними рішеннями позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.07.2025 звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою та документами щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон 1058).

Згідно з принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заява позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання. 

За результатами розгляду звернення було винесено рішення від 25.07.2025 №222030034426 про відмову у призначенні пенсії, в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача складає – 31 рік 06 місяців 21 день.

За наданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи в російській федерації з 01.03.1989 по 28.01.1991 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 15.07.1983, оскільки відсутня інформація про нездійснення іншою державою пенсійних виплат за вищезазначений період роботи.

04.08.2025 позивач повторно звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою та документами щодо призначення пенсії за віком згідно Закону №1058-IV.

Згідно з принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заява позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для опрацювання.

За результатами розгляду звернення було винесено рішення від 11.08.2025 №222030034426 про відмову у призначенні пенсії, в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача складає – 23 роки 21 день.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 25.07.1983, оскільки прізвище власника на титульній сторінці виправлене і не завірене належним чином.
- період навчання з 18.11.1986 по 23.07.1987, згідно диплома № НОМЕР_3 від 23.07.1987, оскільки зазначене прізвище ОСОБА_2 (українська сторона) не відповідає паспортним даним і дата початку навчання (російська сторона) виправлена і не завірена належним чином. 

Вважаючи порушеними свої права, позивач звернуся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1-2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Зі змісту наведеного слідує, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку; 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.
Відтак, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 32 років.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з статтею 62 Закону №1788 та частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Що стосується роботи позивача на території російської федерації з 01.03.1989 по 28.01.1991, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).
Відповідно до статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Згідно частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної угоди.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федераціїї про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж набутий позивачем на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.
Крім того, суд зауважує, що Законом №1058-VI право пенсіонера на отримання пенсії не поставлено у залежність від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому, а тому слід зарахувати до страхового стажу не зарахований період роботи в російській федерації з 01.03.1989 по 28.01.1991.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки чи іншої документації, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Отже, твердження відповідача про те, що періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 25.07.1983 не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки прізвище власника на титульній сторінці виправлене і не завірене належним чином, є безпідставними.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Таким чином, відповідач не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 8 Порядку №637 встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Підставою для не зарахування позивачу періоду навчання з 18.11.1986 по 23.07.1987, згідно диплома № НОМЕР_3 від 23.07.1987 стало те, що зазначене прізвище ОСОБА_2 (українська сторона) не відповідає паспортним даним і дата початку навчання (російська сторона) виправлена і не завірена належним чином. Для зарахування необхідно долучити довідку про період та форму навчання видану на підставі первинних документів.
У листі від 15.09.2025 № 01-19/314 директором Хмельницького професійного ліцею електроніки надано наступну інформацію " ОСОБА_1 " дійсно навчався в Хмельницькому професійно – технічному училищі №18 за професією "Регулювальник радіоапаратури", із зазначенням наказів: №101-к від 18.11.1986 (про зарахування) та №52-к від 23.07.1987 (про відрахування), на денній формі навчання.
Аналогічна помилка була допущена і при видачі диплому № НОМЕР_3 , замість вірного зазначення " ОСОБА_3 " було зазначено " ОСОБА_2 ".
Отже, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що період навчання позивача з 18.11.1986 по 23.07.1987 підтверджений належними та допустимими доказами - дипломом, довідкою навчального закладу, а також записом у трудовій книжці. Розбіжності у написанні прізвища мають виключно технічний характер, обумовлений особливостями ведення діловодства в СРСР російською мовою, та не впливають на ідентифікацію особи позивача і достовірність поданих документів.
Пенсійним органом не наведено жодних доказів недостовірності або підроблення документів, поданих позивачем, а тому відмова у зарахуванні спірного періоду навчання до страхового стажу є необґрунтованою та суперечить вимогам Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і Порядку № 637.
Таким чином, період навчання позивача з 18.11.1986 по 23.07.1987 підлягає зарахуванню до страхового стажу при обчисленні права на призначення пенсії.

Крім того, суд звертає увагу на те, що перебування позивача на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, і звернення позивача саме до цього органу із заявами про призначення пенсії не породжує обов`язок здійснення зарахування стажу та повторного розгляду заяв саме у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Так, у межах спірних правовідносин заяви позивача про призначення пенсії розглянуті за принципом екстериторіальності відповідними пенсійними органами та за результатом їх розгляду прийнято спірні рішення.
Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.
Відтак, належними відповідачами у частині позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати періоди страхового стажу та повторно розглянути заяви призначити пенсію є саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які за принципом екстериторіальності розглянули заяви позивача та прийняли рішення про відмову у призначенні пенсії.
Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі № 240/16372/23.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення пенсійних органів, якими позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, є протиправними та підлягають скасуванню, із їх зобов`язанням повторно розглянути відповідні заяви позивача про призначення пенсії, із урахуванням висновків суду.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір, слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, відповідно до кількості задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.07.2025 № 222030034426.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в російській федерації з 01.03.1989 по 28.01.1991 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.08.2025 № 222030034426.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 25.07.1983 та період навчання з 18.11.1986 по 23.07.1987, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул.Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул.Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21005 , код ЄДРПОУ - 13322403)  Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016 , код ЄДРПОУ - 13814885) 	

Головуючий суддя 		Я.В. Драновський