ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
16 квітня 2026 року 	Справа № 280/9348/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Апухтіна Дмитра, 29; код ЄДРПОУ 40108688)
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
23.10.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 24.09.2025 № 1747 «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині застосування до поліцейського-водія відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 25.09.2025 № 610 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» сержанта поліції ОСОБА_1 (0022344) поліцейського-водія відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції;
поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського-водія відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 25.09.2025 по день ухвалення рішення у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді поліцейського-водія відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції. Разом із тим, наказом відповідача від 24.09.2025 № 1747 до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, а наказом від 25.09.2025 № 610 о/с – звільнено. Позивач вважає дані накази протиправними та зазначає, що їх винесено за результатами службового розслідування, про проведення якого йому не було відомо, пояснення не відбирались. Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення не доведена судом, більше того обвинувального акту відносно нього не існує. Фактично оскаржуваним наказом від 24.09.2025 № 1747 відповідач визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, що суперечить вимогам ст. 62 Конституції України. На підставі викладеного вказує, що спірні накази підлягають визнанню протиправними та скасуванню. При цьому, скасування даних наказів є підставою для поновлення позивача на службі в поліції на посаді, яку він обіймав перед звільненням. Крім того вказує, що має право на стягнення з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З урахуванням вищевикладеного просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито провадження у справі № 280/9348/25; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
03.11.2025 від відповідача надійшло клопотання (вх. № 54853) про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
Стосовно даного клопотання слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).
Позивач звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» 23.10.2025 із вимогою про визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 24.09.2025 та від 25.09.2025, із якими він ознайомився 25.09.2025.
Звідси, ним дотримано місячний строк звернення до суду, установлений КАС України, тому відповідне клопотання відповідача задоволенню не підлягає.
Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 13.11.2025 № 57070) посилається на те, що ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Зазначає, що 10.09.2025 до ГУНП в Запорізькій області за вих. № 841/35/01-2025 надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Запорізькій області щодо можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, зокрема і позивачем. Враховуючи вищезазначені відомості, призначено службове розслідування з метою встановлення наявності або відсутності складу дисциплінарного проступку в діях позивача. З урахуванням висновку службового розслідування та матеріалів до нього встановлено, що дисциплінарний проступок полягає у тому, що позивач впродовж серпня-вересня 2025 року здійснював неодноразові виїзди за межі Запорізької області без дозволу керівництва, з метою власного збагачення неофіційно здійснюючи пасажирські перевезення, зокрема перевозячи по території України військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини. Звертає увагу, що у межах спірних правовідносин не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а має надаватись оцінка обставинам наявності вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни. Вказує, що скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції є підставою для дисциплінарної відповідальності. Вважає, що позивач скористався своїм правом на захист у порядку, визначеному частиною 1 статті 18 Дисциплінарного статуту. При цьому, поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики як у робочий, так і в неробочий час, а вчинення позивачем діяння, несумісного з його посадою, в даному випадку скоєння проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, і свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських. З урахуванням викладеного просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.
ОСОБА_1 працював в органах поліції на посаді поліцейського-водія відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 10.09.2025 до ГУНП в Запорізькій області надійшла доповідна записка (вих. № 841/35/01-2025) начальника УГІ ГУНП в Запорізькій області щодо можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, зокрема і позивачем.
11.09.2025 ГУНП в Запорізькій області видано наказ № 1167 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», яким, крім іншого, позивача відсторонено від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.
24.09.2025 складено та затверджено (№ 907/01/35-2025) Висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих поліцейських ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, зокрема, поліцейського-водія ОСОБА_1 , що призвело до затримання останнього за підозрою у вчиненні ним кримінального правовпорушення.
В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що 10.09.2025 працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Дніпрі), спільно з УСБУ в Запорізькій області, у рамках кримінального провадження № 42025052110000072 за ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України в районі с. Щербанка Лиманської СТГ Роздільнянського району Одеської області затримано в порядку ст. 208 КПК України працівника відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 , при отриманні ним грошових коштів в якості неправомірної вигоди за сприяння у незаконному переправленні особи через державний кордон України.
У період з серпня 2025 року до 10.09.2025 сержант поліції ОСОБА_1 неодноразово здійснював виїзди за межі Запорізької області у приватних цілях, про що своєму керівництву не доповідав, дозволів на виїзди не отримував. Крім того у позаслужбовий час, згідно з його поясненнями, займався іншою оплачуваною діяльністю, а саме неофіційним здійсненням пасажироперевезень, чим систематично порушував службову дисципліну, що не було заздалегідь виявлено керівництвом відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та в подальшому призвело до надзвичайної події за участю поліцейського ОСОБА_1 .
Так, 08.09.2025 сержант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на службі, доповів своєму безпосередньому керівнику – начальнику відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майору поліції Величку Максиму Миколайовичу про необхідність наступного дня звернення до лікаря у зв`язку з головними болями, після чого, 09.09.2025 доповів керівнику, що перебуває на лікарняному.
Згідно електронного листа непрацездатності № 18632378-2034461487-1, відкритого в ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області», з 09.09.2025 по 11.09.2025 поліцейський-водій відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області сержант поліції ОСОБА_1 перебував на лікарняному у зв`язку із захворюванням або травмою загального характеру, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві.
Про необхідність виїзду за межі Запорізької області, сержант поліції ОСОБА_1 керівництву відділу поліції не доповідав, відповідні дозволи не отримував.
10.09.2025 у ранковий час, сержант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на лікарняному, не доповідаючи керівництву підрозділу про необхідність виїзду за межі Запорізької області, керуючи цивільним автомобілем «MAZDA 6», р.н. НОМЕР_2 , спільно зі своєю дружиною – ОСОБА_2 , виїхав за межі області.
Сержант поліції ОСОБА_1 , з метою отримання ним прибутку від здійснення іншої оплачуваної діяльності, крім науково-педагогічної, педагогічної, наукової або творчої, а саме здійснення пасажирського перевезення по території України до контрольованого прикордонного району Одеської області, попередньо домовившись із діючим військовослужбовцем одного з підрозділів Сил оборони України, який планував самовільно залишити військову частину з метою незаконного перетину державного кордону з Республікою Молдовою, про що заздалегідь повідомив ОСОБА_1 , попередньо обговоривши суму оплати та можливість сержанта поліції ОСОБА_1 забезпечити вказаному військовослужбовцю безперешкодний проїзд блокпостів на території України, 10.09.2025 прибув до м. Нікополь Дніпропетровської області, звідки перевіз його до с. Щербанка Розділянського району Одеської області, отримавши в якості оплати грошові кошти в сумі 75 000 гривень. Про відомий ОСОБА_1 факт вчинення кримінального правопорушення, а саме самовільного залишення військовослужбовцем військової частини, він за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», не повідомляв, будь які заходи щодо припинення вчиненню правопорушенню, не вжив.
Після отримання неправомірної вигоди, сержант поліції ОСОБА_1 затриманий на місці події працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Дніпрі), спільно з УСБУ в Запорізькій області в порядку ст. 208 КПК України в рамках кримінального провадження № 42025052110000072 за ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.
Того ж дня ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
На запит дисциплінарної комісії ГУНП від ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Дніпрі) отримано копії витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 42025052110000072, повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також ухвали слідчого судді щодо обрання йому запобіжного заходу (долучено до відзиву).
Згідно витягу з ЄРДР з правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 332 КК України, працівник правоохоронного органу, діючи за попередньою змовою з іншими особами, незаконно переправляють військовослужбовців, які ухиляються від військової служби, через державний кордон України, за що отримують грошові кошти у розмірі від 3000 до 6000 доларів США з кожного військовослужбовця.
За зазначеним фактом позивачу повідомлено про підозру.
Згідно з ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 11.09.2025 (справа № 203/6401/25), до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, в ході службового розслідування встановлено, що службове посвідчення сержанта поліції ОСОБА_1 вилучено в ході проведення слідчих дій в рамках вказаного кримінального провадження та визнано речовим доказом.
Також, в ході моніторингу засобів масової інформації дисциплінарною комісією виявлено публікації на низці інформаційних ресурсів з посиланням на офіційний сайт Державного бюро розслідувань, з назвою «ДБР викрило правоохоронця, який перевозив дезертирів та ухилянтів до кордону з Молдовою». У вказаних публікаціях наявні фотознімки грошових купюр та відповідного оголошення в соціальній мережі «Facebook».
Відповідно до пункту 2 Висновку службового розслідування, затвердженого 24.09.2025 начальником ГУНП в Запорізькій області, за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог, передбачених частиною 1, пунктами 1, 3, 4, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІII (зі змінами), пунктами 1, 2, 6 частини 1 статті 18, пунктом 3 частини 1 статті 23, частиною 1 статті 66 Закону України «Про Національну поліцію», статтею 38, частиною 1 статті 42, пунктом 2 частини 3 статті 61 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, абзацами 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктами 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пунктами 2.4, 2.10, 3.8 Пам`ятки зобов`язання поліцейського ГУНП в Запорізькій області щодо дотримання службової дисципліни, затвердженої наказом ГУНП в Запорізькій області від 18.03.2025 № 339, Присяги працівника поліції та своєї посадової інструкції (функціональних обов`язків), що виразилось у неодноразових виїздах впродовж серпня-вересня 2025 року за межі Запорізької області без дозволу керівництва, з метою власного збагачення, неофіційному здійсненні пасажирських перевезень, зокрема перевозячи по території України військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, при цьому не запобігаючи вказаним правопорушенням, не повідомляючи про відомі йому факти вчинення правопорушень за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» та керівнику підрозділу, отриманні 09.09.2025 лікарняного та введення керівництва підрозділу в оману щодо свого хворобливого стану, виїзді 10.09.2025 без дозволу керівництва за межі Запорізької області та того ж дня затриманні працівниками ТУ ДБР та УСБУ в районі с. Щербанка Лиманської СТГ Роздільнянського району Одеської області, після отримання ним грошових коштів в сумі 75 000 гривень від військовослужбовця Сил оборони України, який самовільно залишив військову частину, за перевезення останнього з м. Нікополь Дніпропетровської області до контрольованого прикордонного району Одеської області, тобто не вжитті заходів щодо уникнення поведінки, яка була сприйнята як підстава підозрювати його у кримінальному правопорушенні у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, що набуло суспільного резонансу у засобах масової інформації та соціальних мережах, що в свою чергу, підриває авторитет поліції, вирішено застосувати до поліцейського-водія відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції ОСОБА_1 (0022344) дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
24.09.2025 ГУНП в Запорізькій області видано наказ № 1747 «Про застосування дисциплінарних стягнень», яким до поліцейського-водія відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції ОСОБА_1 (0022344) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
25.09.2025 ГУНП в Запорізькій області видано наказ № 610 о/с «По особовому складу», відповідно до якого наказано звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, з 25.09.2025.
ОСОБА_1 , не погодившись з правомірністю застосування дисциплінарного стягнення та звільнення його зі служби в поліції, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 1 Закону № 580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі – Дисциплінарний статут: у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Пунктами першим, третім, шостим, одинадцятим частини третьої статті першої Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до визначення, наданого статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Порядок проведення службового розслідування врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.
Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч. 1 ст. 15 Дисциплінарного статуту).
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту).
За правилами, встановленими частинами першою, сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Аналогічні приписи містить і Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Слід зазначити, що однією із підстав позову є те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення не доведена судом, а обвинувального акту відносно нього не існує.
Однак, суд зазначає, що кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Відсутність факту притягнення поліцейського до кримінальної відповідальності на момент прийняття оскаржуваних наказів не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який уповноважена особа у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.
Більш того, у висновку службового розслідування (пункт 2) дисциплінарна комісія зауважила, що об`єктивно підтвердити або спростувати факти вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, не надалося можливим, у зв`язку із відсутністю повної інформації. Зазначене можливо встановити лише у ході досудового розслідування кримінального провадження № 42025052110000072, відкритого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м. Дніпрі), шляхом проведення відповідних слідчих дій, що, згідно з вимогами ст. 216 КПК України (підслідність) перебуває поза межами компетенції працівників Національної поліції України.
Наведене спростовує доводи позивача про те, що оскаржуваним наказом від 24.09.2025 № 1747 відповідач визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, що суперечить вимогам ст. 62 Конституції України.
Суд зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 19.05.2022 у справі № 480/4079/18 та інших. 
Також суд вважає за необхідне зазначити, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.
Тобто поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед Державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02.06.2021, від 22.09.2022 та від 25.11.2022 у справах № 815/2705/16, № 420/4977/20 та № 600/1167/22-а відповідно. 
Варто зауважити також, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
За правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що як позивач, так і відповідач повинні довести обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення. Встановлений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності не позбавляє необхідності доведення позивачем в ході судового розгляду справи заявлених ним підстав позову.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).
Разом із тим, позивачем не надано суду жодного доказу на спростування висновків службового розслідування, за наслідком проведення якого прийнято спірні накази.
Натомість, покликання позивача на те, що про проведення службового розслідування йому не було відомо, пояснення не відбирались спростовуються наявними у справі доказами, а саме поясненнями ОСОБА_1 , відібраними 17.09.2025 заступником начальника ВСР УГІ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 під час службового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи встановлені вище обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачеві, суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, адже поведінка позивача як поліцейського суперечила загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції.
При цьому відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, і такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
З урахуванням наведеного у сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 24.09.2025 № 1747 та від 25.09.2025 № 610 о/с задоволенню не підлягають.
Відповідно, не підлягають задоволенню і решта позовних вимог, які є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування вищезазначених наказів.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Апухтіна Дмитра, 29; код ЄДРПОУ 40108688) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовити. 

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 16.04.2026.

Суддя Ю.П. Бойченко