Справа № 604/95/25
Провадження № 2-о/604/1/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року cелище Підволочиськ Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сіянко В.М.
за участю :
секретаря судового засідання Феньо О.В.
заявника ОСОБА_1 
представника заявника Качур С.В.
представника заявника Копчук І.М.
представника заінтересованої особи Філіпова Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у селищі Підволочиськ Тернопільської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Адміністрація державної прикордонної служби України; НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України ( військова частини НОМЕР_2 ) про встановлення факту перебування на утриманні, -
у с т а н о в и в :
29 січня 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Качур С.В. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області із заявою, в якій просила встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у повномасштабній війні з російською федерацією, у період з 18 квітня 2023 року по час його загибелі.
В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув брат заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець), який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. До дня загибелі ОСОБА_2 , заявниця перебувала на фактичному повному його утриманні, допомога брата була постійним і основним джерелом її засобів до існування, оскільки надавалась систематично (більше 4 років) та носила постійний характер . Вказує, що брат намагався оформити щодо неї опіку, оскільки він фактично здійснював повне її утримання, піклувався про її фізичний, моральний та емоційний стан. Рішенням виконавчого комітету Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 26 березня 2024 року № 31 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 призначено опікуном над дитиною позбавленою батьківського піклування ОСОБА_1 для захисту її прав та інтересів. Основним джерелом доходів ОСОБА_3 є заробітна плата за роботу у ТОВ "Надзбуччя Хліб", яка є досить невеликою та недостатньою для задоволення реальних потреб заявниці, у зв`язку з чим ОСОБА_3 не здійснювала витрат на утримання  ОСОБА_1 . Саме тому ОСОБА_3  постійно отримувала кошти від брата ОСОБА_2 , які витрачала на оплату комунальних послуг, шкільні поїздки ОСОБА_4 з класом, придбання одягу, продуктів харчування, як для заявниці та і для сім`ї в цілому . Допомога від брата була постійним і основним джерелом існування ОСОБА_1 .. У поданій заяві зазначила, що встановлення вказаного факту їй необхідно для отримання грошової виплати у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 березня 2025 року ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02.04.2025 року за поданою ОСОБА_1 заявою було відкрито провадження та справу призначено до розгляду в прядку окремого позовного провадження.
21 квітня 2025 року від представника Міністерства оборони України надійшло клопотання про заміну неналежної заінтересованої особи належною - Адміністрацією державної прикордонної служби України, оскільки на момент загибелі ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Державної прикордонної служби України.
Ухвалою суду від 01 травня 2025 року замінено заінтересовану особу у даній справі - Міністерство оборони України (м. Київ, проспект Повітряних сил України, 6) належним - Адміністрацією державної прикордонної служби України.
26.06.2025 року до суду від представника заінтересованої особи - Адміністрації державної прикордонної служби України надійшло клопотання про залучення до у часті у справі заінтересованої особи НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), оскільки брат заявниці проходив службу в даному органі Державної прикордонної служби України.
30.06.2025 року до суду від представника заявниці надійшло заперечення на заяву про залучення заінтересованої особи, у якому представник заявниці просив відмовити в задоволенні клопотання про залучення заінтересованої особи - НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, оскільки одноразова грошова допомога призначається і виплачується центральними органами виконавчої влади, тобто Адміністрацією ДПС України, а НОМЕР_1 прикордонний загін ДПС України таким не є , отже відсутні правові підстави його залучення як заінтересованої особи.
Ухвалою від 01 липня 2025 року залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Адміністрація державної прикордонної служби України про встановлення факту перебування на утриманні, в якості заінтересованої особи - НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ). 
24 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшло клопотання про зупинення провадження.
Від представника заявника 01 серпня 2025 року надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до яких просить суд відмовити ІНФОРМАЦІЯ_4 у задоволені клопотання про зупинення провадження у справі №604/95/25, з підстав зазначених у запереченні.
Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року задоволено клопотання Адміністрації державної прикордонної служби України та зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Адміністрація державної прикордонної служби України; НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України ( військова частини НОМЕР_3 ) про встановлення факту перебування на утриманні до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 308/17634/23.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11 березня 2026 року, закінчено перегляд судового рішення у вказаній вище справі.
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року поновлено провадження у цивільній справі №604/95/25 за позовом ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Адміністрація державної прикордонної служби України; НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України ( військова частини НОМЕР_2 ), про встановлення факту перебування на утриманні.
Представник заявниці адвокат Качур С.В. та законний представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили задовольнити заяву та встановити факт перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 , оцінюючі надані докази на свою користь.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 надала усні пояснення, в яких зазначила, що системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця) та положень статей 30,31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги як утриманці загиблого військовослужбовця мають його члени сім`ї за одночасного існування двох умов: вони є непрацездатними та вони перебувають на його утриманні. Зазначає, що представником заявника не надано достатніх доказів, на підставі яких можна встановити факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця меншої сестри, а тому просить відмовити у задавлені позову.
У судовому засіданні 29.05.2026 були допитані свідки - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Вислухавши заявника, представників заявника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року в справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) вказано, що:
«97. У багатьох випадках норми цивільного права настання певних правових наслідків пов`язують із перебуванням фізичної особи на утриманні іншої.
98. Так, підтвердження судом перебування фізичної особи на утриманні померлого (безвісно відсутнього) може бути передумовою для здійснення різноманітних прав та інтересів утриманців: надання утримання за рахунок майна безвісно відсутньої особи (стаття 44 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (стаття 1200 ЦК України), спадкування (стаття 1265 ЦК України).
99. За сімейним законодавством України зв`язок утримання з відповідними правовими наслідками має системний характер. Так, статті 75-91 Сімейного кодексу України визначають підстави реалізації права чоловіка, дружини на утримання (аліменти).
100. Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (положення статті 31 Закону № 2262-ХІІ).
101. Отримання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не може бути безумовною підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.
102. Отже, на підтвердження (спростування) перебування фізичної особи на утриманні померлого закон вимагає надання відповідних доказів [наприклад, довідки про склад сім`ї, спільне проживання або утримання, медичні документи, виписки з банківських рахунків, довідки про доходи, чеки, квитанції, договори про оплату комунальних, навчальних, медичних послуг, показання свідків, фото / відеоматеріали, листування (особистого або ділового характеру)], які зумовлюють дослідження судом обставин приватного життя утриманця та особи, яка надавала утримання.
103. Таким чином, відносини, пов`язані з наданням утримання і перебуванням фізичної особи на утриманні, є за своєю сутністю цивільно-правовими.
104. Перебування на утриманні як триваючий юридичний факт може бути також підставою для реалізації прав у сфері соціального забезпечення (виплата допомоги (стаття 16-1 Закону № 2011-ХІІ), призначення пенсії (стаття 30 Закону № 2262-ХІІ) тощо).
105. Норми цивільного процесуального законодавства (глава 6 ЦПК України) визначають, що суд розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні, причому безвідносно до того, задля виникнення яких правовідносин необхідним є встановлення цього факту.
106. Також норми цивільного процесуального права допускають встановлення інших фактів, що мають юридичне значення, для реалізації прав у сфері соціального забезпечення (наприклад, згідно з пунктом 3 частини першої статті 315 ЦПК України суд встановлює факт каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню).
107. Отже, визнання судом фізичної особи такою, що перебувала на утриманні померлого, може мати правове значення як у приватних, так і в публічних правовідносинах, однак зазначене не змінює цивільного характеру правовідносин на публічні».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року в справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) зазначено, що:
«108. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
109. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.
110. Частиною першою статті 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
111. Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України.
112. У справах окремого провадження суд підтверджує наявність чи відсутність певних юридичних фактів, що є умовою здійснення прав і реалізації інтересів заявника. Тому суд наділений лише повноваженнями з`ясувати можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, встановивши наявність чи відсутність певного юридичного факту, своїм рішенням підтверджує це, не зобов`язуючи особу діяти певним чином.
113. Під час з`ясування юридичного значення факту перебування фізичної особи на утриманні померлого суд обмежений у вирішенні питання про те, наділений чи ні заявник тим суб`єктивним правом, що підтверджується юридичним фактом, який просить встановити заявник.
114. Іншими словами, встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого пов`язане з доведенням підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу.
115. Однак судове рішення, ухвалене загальним судом у порядку окремого провадження, про наявність чи відсутність цього юридичного факту набуває самодостатнього значення і не є вирішенням питання про те, чи має заявник певне суб`єктивне право.
116. Суд на підставі поданих доказів лише з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22).
117. Виходячи з наведених вище міркувань правова мета, задля якої заявник ініціює встановлення судом факту його перебування на утриманні померлого, не може впливати на судову юрисдикцію та імперативно визначати вид судочинства, в якому такий факт підлягає розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року в справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) вказано, що:
«134. Установлення факту перебування особи на утриманні передує зверненню до відповідних органів за призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця.
135. Судове рішення про встановлення факту перебування особи на утриманні є тим документом, який заявник подає для призначення йому одноразової грошової допомоги як утриманцю загиблого (померлого) військовослужбовця (пункті 10 Порядку № 975). Тобто таке судове рішення є обов`язковим (преюдиційним) для органів військового управління.
136. Отже, чинне правове регулювання створює передумови для можливості реалізації права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги утриманцю загиблого військовослужбовця без вирішення публічно - правового спору, що відповідає як прагненню ефективного соціального захисту близьких загиблих військовослужбовців, так і принципам процесуальної економії.
137. Водночас, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень.
138. Однак на етапі встановлення юридичного факту перебування особи на утриманні публічно-правовий спір між позивачем та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення одноразової грошової допомоги, ще не виник. Заперечення суб`єкта владних повноважень про те, що факт не підтверджений належними доказами, самі собою не свідчать про існування спору про право.
139. Публічно-правовий спір може виникнути (але не обов`язково) у тому випадку, якщо після встановлення судом факту перебування особи на утриманні загиблого військовослужбовця суб`єкт владних повноважень відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав, які не пов`язані з доведеністю факту утримання.
143. Одноразова грошова допомога у зв`язку зі смертю військовослужбовця призначається і виплачується фізичним особам, які мають право на її отримання (батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого).
144. За такого правового регулювання можна зробити висновок, що в таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Саме для таких цілей чинним процесуальним законодавством (частина шоста статті 294, частина четверта статті 315 ЦПК України) передбачено, що факт перебування особи на утриманні може розглядатись у позовному провадженні у порядку цивільного судочинства.
145. У постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду розглядала питання юрисдикційності справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги, де, серед іншого, виснувала, що між особою і Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
146. Велика Палата Верховного Суду вважає, що сформовані у зазначеній постанові висновки є правозастосовними до цих правовідносин про встановлення факту перебування онуки на утриманні загиблого діда (військовослужбовця), оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки також передбачено частиною першою статті 315 ЦПК України і метою встановлення факту є призначення і виплата одноразової грошової допомоги».
Як регламентовано ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Дослідивши надані заявником докази, суд встановив наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_1 , її батьками записані : батько - ОСОБА_9 ; мати ОСОБА_10 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданому 25 серпня 2010 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 21 квітня 1997 року, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 роки, батько - ОСОБА_11 (зі слів матері), мати - ОСОБА_10 .
Таким чином, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є братом та сестрою по матері ОСОБА_10 , яка після шлюбу з ОСОБА_12 змінила прізвище з " ОСОБА_13 " на " ОСОБА_14 ", що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00039580906 від 09.05.2023 року.
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_15 - мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 , актовий запис № 45 від 21.04.2023 року.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого 29.03.1999, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьками вказані : ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тобто заявниця є сестрою ОСОБА_3 .
Рішенням виконавчого комітету Скориківської сільської ради № 75 від 31 серпня 2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування Скориківської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_9 , жителя села Великі Озера Дубровицького району Рівненської області, відносно малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та відповідність його інтересам дитини від 31.08.2023 року № 523.
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року у справі N604/609/23 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позбавлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Крім того, рішенням суду стягнуто з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: Рівненська область, с. Великі Озера) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на утримання ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_13 , аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням виконавчого комітету Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 31 від 26.03.2024 року призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном над дитиною позбавленою батьківського піклування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та її майном, для захисту прав та інтересів дитини, а також зобов`язано  ОСОБА_3 належним чином виконувати обов`язки опікуна.
Актом обстеження №104 від 01 серпня 2024 року, встановлено те, що ОСОБА_2 22.03.1997, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_14 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстровані та проживають : ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_15 ( бабуся); ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( сестра); ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12 (сестра) та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_16 ( брат).
Також, Актом обстеження встановлено, що ОСОБА_2 15.03.2022 був мобілізований на службу до Збройних Сил України, під час відпустки приїжджав додому. Крім того вказано, що ОСОБА_3 працює на хлібзаводі ТОВ "Надзбруччя Хліб", ОСОБА_7 – пенсіонерка, ОСОБА_1 – учениця Скориковської гімназії, ОСОБА_16 - закінчив Підволочиський ліцей по спеціальності радіомеханік та на даний час не працює. 
Поряд з цим, Актом обстеження встановлено, що сім`я ОСОБА_2 спільно проживала, спільно вели господарство та були на його утримані. 
Згідно довідки про доходи ОСОБА_7 є пенсіонеркою, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, отримує пенсію за віком. Розмір пенсії станом за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 року складає 19509,42грн.
Відповідно довідки лікаря ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря, серед іншого має цукровий діабет ІІ типу.
Як встановлено з довідки про доходи ОСОБА_3 , яка є опікуном ОСОБА_1 , вданої ТОВ "Надзбруччя Хліб", нарахована заробітна плата ОСОБА_3 за період з липня по грудень 2023 року складає 44975,99 гривень (середньомісячна заробітна плата складає 7495,49 гривень); податок з доходів фізичних осіб за даний період - 8 095,67 гривень (середньомісячний податок складає 1349,27 гривень), тож середньомісячна заробітна плата за згаданий період, яку фактично отримувала складає 6146,71 гривень. За період з березня по серпень 2024 року складає 54 893,12 гривень (середньомісячна заробітна плата складає 9 148,85 гривень); податок з доходів фізичних осіб за даний період - 9 880,74 гривень (середньомісячний податок складає 1646,79 гривень); тож середньомісячна заробітна плата за згаданий період, яку фактично отримувала складає 7502,06 гривень.
Згідно листа Скориківської сільської ради Тернопільської області N° 188, наданого у відповідь на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області у справі N° 604/1562/23, орган опіки і піклування не може надати висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_1 з братом ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 за даною адресою відсутній, так як перебуває на службі в ЗСУ.
В акті опиту свідків від 12 лютого 2024 року у справі N° 604/1562/23 зроблено висновок, що ОСОБА_2 , який є братом малолітньої ОСОБА_1 на даний час не може і не здійснює тільки, що догляд за нею, так як є військовослужбовцем ЗСУ. Неповнолітня дитини тимчасово влаштована в сім`ю сестри ОСОБА_3 , яка здійснює догляд за нею.
Представником заявниці надана інформація про окремі операції по картці/рахунку ОСОБА_3 , а саме про перекази від ОСОБА_2  на картку опікуна заявниці грошових коштів за період з 26.06.2023 по 15.07.2024 загальна сума надходжень складає 69900,00грн. 
23 липня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_17 направлено ОСОБА_3  сповіщення сім`ї № 7943 про те, що її брат, старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  виконуючи службовий обов`язок, вірний військовій присязі, загинув від осколкового поранення голови, отриманого під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі н.п. Сотницький Козачок Гур`іво-Козачанської громади Золочівського району Харківської області. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 виданого 23.07.2024, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №435. 
В ході судового розгляду справи суд встановив, що заявниця ОСОБА_1 дійсно перебувала на утримання свого брата ОСОБА_2  на час його загибелі.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 намагався оформити опікунство над неповнолітньою сестрою ОСОБА_1 , але був призваний на військову службу до ЗСУ. 
У зв`язку чим опікуном ОСОБА_1 згідно Рішення виконавчого комітету Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 31 від 26.03.2024 було призначено ОСОБА_3 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом проживали і були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Матеріалами справи підтверджено, що інші члени сім`ї ОСОБА_1 мають низький рівень доходів, що ускладнює забезпечення в повному обсязі всіх потреб заявниці.
Також, представником ОСОБА_1  надана інформація про окремі операції по картці/рахунку ОСОБА_3 , а саме про перекази від ОСОБА_2 на картку опікуна заявниці грошових коштів: протягом періоду з 26.06.2023 по 15.07.2024 у загальному розмірі 69900,00грн., про що свідчать долучені до матеріалів справи виписки по рахунку ОСОБА_3 ,  платіжні інструкції КБ АТ «Приватбанк» , довідка АТ «ПУМБ». 
Допитані судом свідки  ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , повідомили, що ОСОБА_2 , надавав матеріальну допомогу сім`ї в цілому, допомагав коштами у лікуванні матері, після смерті якої, став фактичним опікуном ОСОБА_1 . Свідки підтвердили, що інші члени сім`ї заявниці мають не великі доходи, яких вистачало тільки на базові потреби ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , а тому фінансово забезпечував ОСОБА_1 загиблий брат ОСОБА_18 , який перераховував кошти старшій сестрі ОСОБА_19 , надавав кошти на оплату комунальних послуг, ремонт, налагоджував побут, купував одяг заявниці, шкільне приладдя, оплачував її шкільні екскурсії, купував телефон, разом з заявницею їздив відпочивати, давав кишенькові кошти, повністю утримував меншу сестру. 
Вказані свідки надали покази під присягою та будучі попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.
Поряд з цим матеріалами справи та свідченнями самої ОСОБА_3 підтверджено, що остання, має невелику заробітною плату, її середній заробіток згідно наданих довідок становить від 7184,66 грн до 10951,52 грн на місяць, без відрахувань на обов`язкові платежі. 
На переконання суду, ОСОБА_3 має досить низький рівень доходів, що значно ускладнювало можливість самостійного утримання сестри, без фінансової допомоги брата ОСОБА_2 . Матеріальна допомога ОСОБА_2 для ОСОБА_1 була постійним та основним джерелом засобів до існування.
Судом також враховано, що Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року у справі N604/609/23 позбавлено ОСОБА_9 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 , а також стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 , що свідчить про прагнення ОСОБА_2 стати опікуном неповнолітньої сестри, яка є заявницею у даній справи та матеріально її забезпечити. 
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Оцінивши усі докази, надані заявником, суд вважає, що вони є належними й достатніми; обставини, викладені в заяві представника ОСОБА_1 , підтверджені, а факт перебування заявниці на утриманні сестри ОСОБА_1 доведений під час судового розгляду.
Зважаючи на те, що факт, про встановлення якого просить заявниця у справі, має для нього юридичне значення, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає за необхідне заяву  ОСОБА_1  задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ) на утриманні її брата - військовослужбовця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у повномасштабній війні з російською федерацією, у період з 18.04.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по час його загибелі.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2026 року.

Суддя В. М. Сіянко