490/9806/25 

Центральний районний суд м. Миколаєва 
___________________________________________________________________________
Справа № 490/9806/25
1 – кп/490/773/2026
В И Р О К
Іменем України
23 квітня 2026 року       м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025152030001284 від 29.09.2025р., за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, офіційно не працюючого, інваліда третьої групи, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не має постійного місця проживання, раніше судимого:
- 01.12.2023р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 125 КК України, до 150 годин громадських робіт;
- 07.11.2024р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді штрафу у сумі 850 грн.;
- 31.05.2024р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року пробаційного нагляду;
- 19.08.2025р. Миколаївським апеляційним судом за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року пробаційного нагляду та 150 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 , 
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
У невстановлені дату та час, але не пізніше 30.09.2025р., у невстановленому місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_3 незаконно придбав 2 корпуси гранат Ф-1, підривач типу УЗРГМ-2 та підривач типу УЗРГМ, а також 180 шт 5,45-мм військових патронів, які у подальшому незаконно носив та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.
У подальшому, 30.09.2025р. о 15 год. 15 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на перехресті вул. 6 Слобідська та проспекту Центрального у м. Миколаєві, діючи з корисливим мотивом, незаконно збув за грошову винагороду у сумі 5000 грн. особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_7 два корпуси бойових ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, 2 засоби підриву, а саме два уніфікованих бойових підривача ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які згідно висновку експерта № СЕ-19/112-25/13763-ВТХ від 14.10.2025р. при конструктивному поєднанні представляють собою вибухові пристрої, що відносяться до категорії боєприпасів, придатні для здійснення вибуху (після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля на підривачі), а також 180 шт патронів, які згідно

висновку експерта № СЕ-19/115-25/16330-БЛ від 06.10.2025р. є боєприпасами 5,45 мм військовими патронами. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби. 
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні від дачі показів відмовився, вказав, що свою провину визнає, але зазначив, що його підставили при вчиненні злочину. Просив строго його не карати та непозбавляти своди. Запевняв суд, що подібного більш не повториться.
Незважаючи на позицію обвинуваченого, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується наступними доказами, які суд безпосередньо дослідив під час судового розгляду, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12025152030001284 від 29.09.2025р. за фактом внесення відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення місцевим мешканцем м. Миколаєва, який зберігає та планує збут бойових припасів (т. 1 а.с. 126);
- даними з рапорту чергового Миколаївського районного управління поліції в Миколаївській області від 29.09.2025р., згідно якого місцевий мешканець м. Миколаєва планує збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу (т. 1 а.с. 127);
- даними з протоколу огляду предметів від 29.09.2025р., згідно якого проведено огляд добровільно виданого ОСОБА_7 мобільного телефону «Samsung S24 FE», на якому наявний аудіо запис «AUD-20250929-WA0000.m4a». Досліджений аудіо запис містить діалог між двома особами чоловічої статі, один із яких належить ОСОБА_7 , а інший зі слів останнього належить чоловіку на ім`я ОСОБА_8 , про можливість продажу гранат та патронів, з попередньою сплатою авансу. Вартість двох гранат – 3000 грн., а з патронами 5000 грн. (т. 1 а.с. 130-133);
- даними з протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 01.10.2025р., проведеного у формі оперативної закупки, згідно якого 30.09.2025р. було проведено огляд грошових коштів у сумі 5000 грн. (десять купюр номіналом - 500 гривень), а саме: 500 (п?ятсот) гривень, КВ 1987730, д.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ВС 1735529, д.в. 2023 рік; 500 (п?ятсот) гривень, КЄ 5018545, д.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ЄБ 4227676, д.в. 2021 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ББ 6376191, д.в. 2018 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ГН 2707530, д.в. 2023 рік; 500 (п?ятсот) гривень, АН 6895014 д.в. 2021 рік; 500 (п?ятсот) гривень, 3Н 9389226, д.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ГБ 1180095, д.в. 2018 рік; 500 (п?ятсот) гривень, АА 5291952, д.в. 2018 рік), які було вручено до проведення негласної слідчої (розшукової) дії громадянину ОСОБА_7 . В подальшому, о 15 год. 12 хв. ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_3 , який продав йому два предмети, схожі на бойові гранати, два запали до гранат, та 6 упаковок патронів калібру 5,45 мм за грошові кошти у сумі 5000 грн. ОСОБА_7 добровільно видав вказані предмети співробітникам поліції (т. 2 а.с. 138-140);
- даними з протоколу огляду ідентифікаційних засобів (грошових коштів) від 30.09.2025р., згідно якого проведено огляд грошових коштів у сумі 5000 грн. купюрами: 500 (п?ятсот) гривень, КВ 1987730, л.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ВС 1735529, д.в. 2023 рік; 500 (п?ятсот) гривень. КЄ 5018545, д.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ЄБ 4227676, д.в. 2021 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ББ 6376191. д.в. 2018 рік; 500 (п`ятсот) гривень, ГН 2707530. д.в. 2023 рік; 500 (п?ятсот) гривень. АН 6895014 д.в. 2021 рік; 500 (пятсот) гривень. ЗН 9389226. д.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень. ГБ 1180095. д.в. 2018 рік; 500 (п?ятсот) гривень, АА 5291952, д.в. 2018 рік, які мають бути використані під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки на підставі постанови прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва № 737т від 29.09.2025р. (т. 1 а.с. 141-144);
- даними з протоколу огляду покупця ОСОБА_7 від 30.09.2025р., якого залучено до проведення негласної слідчої (розшукової) дії, та якому видано грошові кошти в сумі 5000 грн., купюрами 500 (п?ятсот) гривень, КВ 1987730, л.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ВС 1735529, д.в. 2023 рік; 500 (п?ятсот) гривень. КЄ 5018545, д.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ЄБ 4227676, д.в. 2021 рік; 500 (п?ятсот) гривень, ББ 6376191. д.в. 2018 рік; 500 (п`ятсот) гривень, ГН 2707530. д.в. 2023 рік; 500 (п?ятсот) гривень. АН 6895014 д.в. 2021 рік; 500 (пятсот) гривень. ЗН 9389226. д.в. 2024 рік; 500 (п?ятсот) гривень. ГБ 1180095. д.в. 2018 рік; 500 (п?ятсот) гривень, АА 5291952, д.в. 2018 рік, для здійснення оперативної закупки (т. 1 а.с. 145);
- даними з протоколу огляду транспортного засобу від 30.09.2025р., згідно якого було проведено огляд автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому відбувалось проведення контролю за скоєнням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_3 . В ході проведеного огляду було встановлено, що в транспортному засобі посторонніх незаконних предменів не знаходиться (т. 1 а.с. 146);
- даними з протоколу огляду транспортного засобу «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , від 30.09.2025р., у якому відбувалось проведення контролю за скоєнням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_3 . В ході проведеного огляду було встановлено, що в транспортному засобі посторонніх незаконних предменів не знаходиться (т. 1 а.с. 147);
- висновком експерта № СЕ-19/115-25/16330-БЛ від 06.10.2025р., згідно якого встановлено, що предмети у кількості 180 шт., надані на експертизу є боєприпасами - 5,45 мм - військовими патронами. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби (т. 1 а.с. 152-155);
- даними з протоколу огляду предметів від 30.09.2025р. з фототаблицею, згідно якого проведено огляд транспортного засобу марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , на передньому пасажирському сидінні якого виявлено два корпуси ручних осколкових гранат типу Ф-1, один підривач до ручних гранат типу УЗРГМ, та один підривач до ручних гранат типу УЗРГМ – 2 (т. 1 а.с. 159-162);
- даними з акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 30.09.2025р., згідно якого було оглянуто автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , в салоні якого виявлено та вилучено два корпуси гранат типу Ф-1 та два підшивачі типу УЗРГМ (т. 1 а.с. 163);
- даними з довідки про категорію вибухонебебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 30.09.2025р., згідно якої два підшивачі типу УЗРГМ належать до ІІ категорії небезпечних об`єктів (т. 1 а.с. 164);
- даними з довідки про категорію вибухонебебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 30.09.2025р., згідно якої два корпуси ручних осколкових гранат типу Ф-1 належать до ІІ категорії небезпечних об`єктів (т. 1 а.с. 165);
- висновком експерта № СЕ-19/112-25/13763-ВТХ від 14.10.2025р., згідно якого предмети надані для дослідження є: - двома корпусами бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, виробництва СРСР – 1983 року (згідно маркувальних позначень на корпусах); - засоби підриву, а саме – двома уніфікованими бойовими підшивачами ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), виробництва СРСР – 1976 та 1983 років відповідно (згідно маркувальних позначень на важелях). Конструктивно поєднані між собою предмети (два корпуси гранати з двома підривачами), є вибуховими пристроями, що відносяться до категорії боєприпасів – дві бойові ручні осколкові гранати оборонної дії типуФ-1. Конструктивно поєднані між собою предмети (два корпуси гранати з двома підривачами), придатні для здійснення вибуху (після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля на підривачі) (т. 1 а.с. 171-179);
- даними з протоколу про хід та результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відеоконтролю особи – ОСОБА_3 від 24.10.2025р., згідно якого зафіксовано збут останнім два предмети, схожі на бойові гранати, два запали до гранат та 6 упаковок патронів калібру 5,45 мм за грошові кошти у сумі 5000 грн. (т. 1 а.с. 203-207);
- даними з протоколу про хід та результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відеоконтролю особи – ОСОБА_7 від 24.10.2025р., згідно якого зафіксовано отримання ОСОБА_7 двох предметів, схожих на бойові гранати, двох запалів до гранат та 6 упаковок патронів калібру 5,45 мм, які збув ОСОБА_3 за грошові кошти у сумі 5000 грн. (т. 1 а.с. 213-216).
Суд по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами поставив на обговорення питання чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. 

Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.
Таким чином, слід зазначити, що судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення та захисту своїх процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову позицію і надавати докази на її обґрунтування та для повного і об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Статтею 9 КПК України, на слідчого, прокурора покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 2, 6 ст. 22 КПК України).
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин. Обов`язковими елементами складу злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
Керуючись вимогами ст. 94 КПК України, суд, оцінюючи докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, установлених судом.
Частина 1 статті 263 КК УКраїни встановлює відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 263 КК України, характеризується прямим умислом, предметом злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України є вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської), бойові припаси, вибухові речовини, вибухові пристрої.
Відповідно до переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна (додаток №2), затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» (зі змінами і доповненнями) відноситься: п. 1 - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), п. 2 – вибухові речовини та засоби вибуху.
Відповідно до п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами). Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.
ОСОБА_3 , розуміючи те, що він не має дозволу компетентних органів та ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, маючи намір направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, порушуючи положення про дозвільну систему, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 та Інструкцію про порядок виготовлення,

придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 незаконно придбав, зберігав, носив та збув бойові припаси та вибухові пристрої.
Обвинувачений в судовому засіданні при дослідженні протоколу про хід та результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відеоконтролю особи – ОСОБА_3 від 24.10.2025р. впізнав себе на відео та підтвердив участь у подіях, які були зафіксовані на відеозйомці, дав покази, які вважав за необхідне, тож в повному обсязі реалізував своє право на свободу від самовикриття, передбачене ст. 63 Конституції України. Суд також бере до уваги, що § 51 рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. UK, заява № 18731/91) передбачено: «Питання в кожному конкретному випадку полягає в тому, чи надані обвинуваченням докази достатньо вагомі, щоб потребувати відповіді. Національний суд не може доходити висновку про вину обвинуваченого лише тому, що він воліє мовчати. Тільки якщо докази проти обвинуваченого «потребують» пояснень, які обвинувачений має бути в змозі надати, ненадання будь-яких пояснень «може, з погляду здорового глузду, становити підстави вважати, що пояснень немає, і що обвинувачений винний».
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що його підставили при вчиненні кримінального правопорушення, то суд оцінює їх критично, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та вважає, що вони свідчать про намір обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності та є обраними ним способом захисту. 
Оцінюючи зібрані докази як кожен окремо так і в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та визнає його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
На підставі ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття.
На підставі ст. 67 КК України, обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, має невідбуті покарання за попередніми вироками, не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом 3 групи.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне з метою виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 3 роки.
Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам розумності та справедливості і мета кари – виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права – не тяжкість покарання, а його невідворотність.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.11.2024р. ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу 850 гривень. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок виконувати самостійно.
Вироком Миколаївського апеляційного суду від 19.08.2025р. ОСОБА_3 було ухвалено вважати засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України, із призначенням покарання у виді 1 року пробаційного нагляду. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.12.2023р. та остаточно призначено покарання у виді 1 року пробаційного нагляду із покладенням визначених ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків, та 150 годин громадських робіт.
За положеннями ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Висновок щодо застосування цієї норми права, обов`язковий для врахування іншими судами в силу ч. 6 ст. 13 Закону України від 02.06.2016р. №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021р. (справа № 243/7758/20, провадження № 51-113кмо21). Як виснувала вказана палата, вимога щодо застосування ст. 71 КК України має імперативний характер і унеможливлює (за умови встановлення судом таких обставин) будь-який інший порядок та правила призначення остаточного покарання.
Згідно з вимогами, викладеними в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при застосуванні правил ст. 71 КК України, судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
За таких обставин суд вважає за необхідне до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського апеляційного суду від 19.08.2025р. з урахуванням вимог ст.ст. 71, 72 КК України.
Частиною 3 ст. 72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
За такого, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.11.2024р., яким ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. необхідно виконувати окремо.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк перебування ОСОБА_3 під вартою обчислювати з моменту його затримання 30.09.2025р.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз: судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/112-25/13763-ВТХ від 14.10.2025р.– 7131,20 грн.; судової - балістичної експертизи № СЕ-19/115-25/16330-БЛ від 06.10.2025р. – 2228,50 грн.
Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та за злочин, за який ОСОБА_3 засуджено вироком Миколаївського апеляційного суду від 19.08.2025р. остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 /трьох/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.11.2024р., за яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень – виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк перебування ОСОБА_3 під вартою обчислювати з моменту його затримання 30.09.2025р.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили – залишити попереднім.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз: судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/112-25/13763-ВТХ від 14.10.2025р.– 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) грн., 20 коп.; судової - балістичної експертизи № СЕ-19/115-25/16330-БЛ від 06.10.2025р. – 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн., 50 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.10.2025р. (справа № 487/7404/25 номер провадження 1-кс/487/4428/2025) на – грошові кошти у сумі 5000 грн. купюрами по 500 грн. кожна із номерами: КЄ5018545, ВС1735529, КВ1987730, АН6895014, ГН2707530, ЄБ4227676, ББ6376191, ГБ1180095, АА5291952, ЗН9389226, вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_3 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України.
Речові докази: 
- 180 військових патронів калібру 5,45 мм, які є боєприпасами (170 патронів та 10 стріляних гільз), які поміщено у сейф-пакет № PSP2328610, які передано до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області – передати на потреби Збройних сил України;
- уламки 2 корпусів бойових осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1 та 2 засоби підриву – уніфікованих бойових підривача ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які поміщено у сейф-пакет № 6386950, які передано до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області – знищити;

- грошові кошти у сумі 5000 грн. купюрами по 500 грн. кожна із номерами: КЄ5018545, ВС1735529, КВ1987730, АН6895014, ГН2707530, ЄБ4227676, ББ6376191, ГБ1180095, АА5291952, ЗН9389226, які упаковано в сейф-пакет PSP1100484, які передано до індивідуального банківського сховища № 38/2 у відділенні АТ «Державний ощадний банк України» за адресою: м. Миколаїв, вул. Марка Кропивницького, 118 – передати за належністю.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий       ОСОБА_1