ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року	Справа № 495/712/26	
 	Номер провадження 3/495/381/2026	

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької обл., м. Могилів-Подільський, місце служби та посади: понтонер 2 понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
30.01.2026 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з Військової частини НОМЕР_1 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії А3955 №19 від 23.01.2026 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі – КУпАП).
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 з 15.01.2026 до 18.01.2026 самовільно залишив місце несення служби без дозволу відповідного командира (начальника) з метою проведення часу на власний розсуд, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, з пояснень старшого солдата ОСОБА_1 стало відомо, що він 15.01.2026 не прибув до місця несення служби без поважних причин.
Таким чином, за викладених вище обставин, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем по мобілізації на посаді понтонера 2 понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи в супереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов?язків, самовільно залишив військову частину без дозволу відповідного командира (начальника), чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: самовільне залишення військової частини або місця несення служби.
23.01.2026 т.в.о. командира В/Ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії А3955 №19
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Також в матеріалах справи міститься заява, згідно якої просив справу розглянути без його участі, свою вину визнає.
Вивчивши матеріали справи, суддя доходить до наступного висновку.
Відповідно до протоколу про вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 з 15.01.2026 до 18.01.2026 самовільно залишив місце несення служби без дозволу відповідного командира (начальника) з метою проведення часу на власний розсуд, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Законом затверджено Указ Президента України від 14 січня 2025 року N?26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N?64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N?2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року N?133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року N?2119-IХ, Указом від 18 квітня 2022 року N?259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року N?2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року N?341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року N?2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року N?573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року N?2500-IХ, Указом від 7 листопада 2022 року N?757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року N?2738-IХ, Указом від 6 лютого 2023 року N?58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року N?2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року N?254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року N?3057-1Х, Указом від 26 липня 2023 року N?451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року N?3275-IХ, Указом від 6 листопада 2023 року N?734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року N?3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року N?49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року N?3564-IX, Указом від 6 травня 2024 року N?271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року N?3684-IX, Указом від 23 липня 2024 року N?409/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року N?3891-ІX, та Указом від 28 жовтня 2024 року N?740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року N?4024-IХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 одини 30 хвилин 9 травня 2025 року на 90 діб.
У відповідності до вимог ст..ст.11, 16, 37,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 N?548-XIV та ст.4 (Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 N?551-XIV ОСОБА_1 повинен свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів, начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою Вітчизну й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Крім того, згідно п.п.1, 2, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч наведеним статутним обов?язкам, ОСОБА_1 з 15.01.2026 до 18.01.2026 самовільно залишив місце несення служби без дозволу відповідного командира (начальника) з метою проведення часу на власний розсуд, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, з пояснень старшого солдата ОСОБА_1 стало відомо, що він 15.01.2026 року не прибув до місця несення служби без поважних причин.
З огляду на вищезазначене в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Частина третя ст.172-11 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Положеннями частини першої ст.172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.
Відповідно до частини другої ст.172-11 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.
Відповідно до ст.ст 1,4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Стаття 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, регламентує, що солдат зобов`язаний: у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.
У статті 1 Закону України № 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року «Про оборону України» надано роз`яснення терміну особливий період, яким є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону України № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України № 343-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Крім того, 24 лютого 2022 року набрав чинності Указ Президента України № 29/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію». Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, та станом на теперішній час не скасований та діє на всій територій України.
Відповідно до ст. 1 Закону України №389VІІІ від 12 травня 2015 року «Проправовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Зважаючи на викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення повністю доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії А3955 №19 від 23.01.2026; актом службового розслідування; поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 20.01.2026; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №398 від 20.12.2024; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №19 від 18.01.2026; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №398 від 20.12.2024; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №83 від 15.01.2026; рапортом командира 2 понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 від 18.01.2026 та іншими матеріалами справи.
Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до переконання, що в діях військовослужбовця ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.
Згідно зі ст.33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, судом не встановлені.
Враховуючи вказане та характер вчиненого правопорушення вважаю за можливе застосувати до військовослужбовця адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ч.3 ст.172-11, ст. ст. 268, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним в здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.172-11 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Звільнити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору на підставі п.12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Згідно ст.308 КУпАП – у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307цього Кодексу,постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.
Суддя Ірина БРАТКІВ