Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1079/25 
номер провадження 2/695/283/26

03 лютого 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Степченка М.Ю.
за участю секретарів с/з Землянухіної Є.М., Козлова Б.О., Бабенко К.Д.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи – Служба у справах дітей, молоді та спорту в особі виконавчого комітету Золотоніської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав, -
ВСТАНОВИВ:
12.03.2025 р. до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи – Служба у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав, в якому позивач просив :
- позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх доньок – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та відповідачкою 12.08.2006 року було укладено шлюб. Від подружнього життя у них народилося троє дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2007 року і по теперішній час діти проживають з позивачем у його будинку. 
Стосунки з відповідачкою були напруженими та поступово погіршувалися, причиною стало часте вживання алкоголю відповідачкою та зневажливе відношення до дітей та позивача.
У 2022 році, під час перебування позивача на службі в ЗСУ, відповідачка неодноразово на постійній основі вживала алкогольні напої та приводила до будинку, де проживала разом з дітьми, своїх знайомих, з якими потім вживала алкогольні напої. Навіть під час розмов із дітьми по телефону, вони повідомляли, що відповідачка постійно п`яна, агресивна, а її поведінка є неадекватною, також казали, що вона ображає їх та створює неможливі умови для життя. Постійно чужі люди вдома. У будинку відповідачка не прибирала, за дітьми не доглядала. У листопаді 2022 року позивач вимушений був звільнитися з лав ЗСУ, щоб доглядати та виховувати дітей. Протягом року після звільнення позивач разом із дітьми намагалися повернути дружину до нормального життя та просили припинити вживати алкогольні напої, але всі зусилля були марними.
10.08.2024 року відповідачка повідомила, що йде з сім`ї до іншого чоловіка і залишає дітей на утриманні позивача. 
22.01.2025 року шлюб між сторонами було офіційно розірвано. 
З серпня 2024 року відповідачка фактично самоусунулася від виховання дітей, не приймає жодної участі в їх житті, не цікавиться успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, в рідкісних випадках телефонує, але своєї зацікавленості в долі дітей не проявляє, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не провідує дітей, морально та матеріально не підтримує, тобто створились умови, як шкодять інтересам дітей. 
Позивач зазначав, що вони є багатодітною родиною, старший син навчається в ліцеї, а дві молодші доньки ходять до школи. Окрім позивача в дітей немає нікого, хто міг би здійснювати за ними догляд та належно їх утримувати. Всі обов`язки по вихованню, піклуванню, моральній та духовній підтримці, належному фінансовому забезпеченні лежать по позивачеві.
Позивач вважає, що відповідачка свідомо ухиляється та нехтує своїми батьківськими обов`язками, наявний факт її винної поведінки, тому позбавлення відповідачки батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей відповідатиме виключно інтересам дітей.
18.03.2025 р. по справі було відкрито провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
21.07.2025 р. від відповідачки до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність.
Ухвалою суду від 04.08.2025 було відмовлено в прийнятті визнання відповідачкою позову, підготовче провадження закрите та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.
Під час судового розгляду в судовому засіданні представники позивача – адвокат Ничипоренко Ж.М. та адвокат Брус С.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив повністю задовольнити. Пояснив, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки навіть маючи можливість бачитись з дітьми, зокрема, в школі, вона цього не робить.
05.09.2025 року в судовому засіданні неповнолітня донька ОСОБА_3 пояснила, що мама не проживає з ними понад рік. Вона добровільно залишила сім`ю та не бере участі в їхньому вихованні, не підтримує з ними зв`язку та уникає зустрічей з дітьми. Усі обов`язки по вихованню та піклуванню за дітьми виконує тато. Вважала за доцільно позбавити маму батьківських прав.
Відповідачка в судовому засіданні 16.12.2025р. позов визнала та пояснила, що не має можливості взяти до себе дітей жити, так як проживає в новій сім`ї на орендованій квартирі. Зазначила, що не проживає з дітьми приблизно півтора роки, фактично з дітьми вона не спілкується, рідко телефонує до дітей або ж не відповідає на їхні дзвінки. Вказала, що спочатку вона намагалась достукатися до дітей, оскільки вони не хотіли з нею спілкуватися, але потім свідомо самоусунулась від виховання дітей та спілкування з ними. На даний час вона не хоче спілкуватися з дітьми та приймати участь в їхньому житті. У подальшому відповідачка в судове засідання не з`явилась, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи в її відсутність.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради - Радченко С.А. в судовому засіданні наголосила, що комісією було прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , в зв`язку з її самоусуненням від виконання своїх батьківських обов`язків, про що складено відповідний висновок. 
Представник третьої особи  ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
З копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 вбачається, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Золотоноша, Черкаської області.
Відповідно до картки платника податків позивач має РНОКПП НОМЕР_2 .
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21.11.2006 вбачається, що позивач та відповідачка являються батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на час подання позову являється повнолітнім.
Також із копії свідоцтв про народження: серії НОМЕР_4 , виданого 16.12.2010 та серії НОМЕР_5 , виданого 14.12.2017 вбачається, що позивач та відповідачка являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З копії посвідчення НОМЕР_6 від 17.02.2021 р. вбачається, що позивач має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.
Згідно копії рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.01.2025 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. 
Згідно з довідкою Кропивнянського старостинського округу № 56 від 24.02.2025 р. позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: син ОСОБА_5 , 2006 р.н., дочка ОСОБА_3 , 2010 р.н., дочка – ОСОБА_4 , 2017 р.н. Діти знаходяться на повному утриманні батька.
У виданій Кропивнянським старостинським округом характеристиці від 24.02.2025 №57 зазначено, що за місцем проживання позивача проживають троє дітей, які знаходяться на повному утриманні батька. В будинку, в якому проживає сім`я, є всі необхідні умови для проживання. Є окремі кімнати для дітей, також є кімната для відпочинку. Також є ванна та туалетна кімната. В будинку регулярно проводиться прибирання. Кожна кімната забезпечена необхідними меблями для навчання та ігрової діяльності дітей. Батько постійно контролює навчання своїх дітей, цікавиться їхнім життям у школі. Відвідує батьківські збори, реагує на зауваження та рекомендації педагогів. Мотивує дітей вчитися та розвиватися. За час проживання на території села зарекомендував себе з позитивної сторони, громадський порядок у селі не порушує. 
Позитивні характеристики позивачу також були надані ПОГ СП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Рудаковським Є.В. 08.03.2025 та депутатом Золотоніської міської ради Гіщіною О. 09.03.2025.
Водночас у характеристиці, наданій ПОГ СП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Рудаковським Є.В., складеній, зокрема, зі слів односельчан ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначено, що дружина позивача ОСОБА_2 покинула його та дітей. За час, коли ОСОБА_1 перебував на службі в ЗСУ, ОСОБА_2 зловживала алкогольними напоями та вела розгульний спосіб життя на очах у своїх дітей.
Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_5 , у серпні 2024 року мати покинула його з сестрами і батька і пішла жити до іншого чоловіка. Весь час вони знаходяться на повному утриманні батька ОСОБА_1 . Мати участі в їхньому вихованні не бере, не цікавиться успіхами дітей.. Вважає, що мати фактично відмовилась від своїх батьківських обов`язків стосовно нього та його сестер.
Із письмових пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вбачається, що за весь період часу, коли мати покинула дітей на позивача ОСОБА_1 , то жодного разу вона не з`явилася і не допомагала нічим дітям. Забезпеченням усіх потреб дітей займається лише батько. 
Як убачається з довідки № 58 від 24.02.2025 р., позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою також зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З акту обстеження умов проживання від 14.04.2025 р. вбачається, що за місцем проживання позивача ОСОБА_1 з доньками – АДРЕСА_1 створені задовільні умови проживання сім`ї. Батьком ОСОБА_1 створені належні умови для проживання, утримання та навчання дітей.
У протоколі бесіди з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 14.04.2025 (копія додана до матеріалів справи) зазначено, що ОСОБА_9 розповіла, що проживає разом із татом, сестрою ОСОБА_10 та братом ОСОБА_11 у с. Кропивна. Мама з ними не проживає з літа 2024 року, зібрала свої речі, нічого дітям не пояснивши. З того часу тато займається навчанням, вихованням та утриманням дітей. ОСОБА_12 до ОСОБА_9 не телефонує, коли ОСОБА_9 сумує, то телефонує до мами сама. Один раз мама приходила до ОСОБА_9 в школу, принесла фруктів (2 банани, 2 апельсини, 2 мандарини). На день народження доньки привітала по телефону. ОСОБА_9 знає, що мама проживає в м. Золотоноша, з іншим чоловіком, якого ОСОБА_9 не знає та ніколи не бачила, вдома в мами ОСОБА_9 не була жодного разу. ОСОБА_9 хоче і надалі проживати з татом, сестрою та братом. Підтримує думку тата щодо позбавлення мами батьківських прав.
28.04.2025 р. Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради, розглянувши заяву ОСОБА_1 (27.03.2025 р. №25/01-17) надав висновок №1058, згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З копії судового наказу, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 29.12.2025 р. по справі №695/5769/25, вбачається, що з відповідачки на користь позивача стягнуто на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідачки, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 25.12.2025 р. і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, а також в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Також у ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Пунктом 15, ч. 2 пункту 16 постанови Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 р. судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 6 цієї ж статті - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Верховний Суд у справі № 459/3411/18 в постанові від 29.09.2021 вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Також суд бере до уваги правовий висновок, викладений Верховним Судом у постановах від: 07.02.2024 у справі № 455/307/22, 22.11.2023 у справі № 1915/2789/12, 23.12.2020 у справі№ 522/21914/14, 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, 13.04.2020 у справі № 760/468/18,11.03.2020 у справі № 638/16622/17 про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону взагалі неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд враховує думку дітей ОСОБА_3 (висловила думку в судовому засіданні) та ОСОБА_4 (думка висвітлена в протоколі бесіди з дитиною) щодо відсутності регулярного спілкування з матір`ю, неприйняття нею участі в їхньому вихованні, піклуванні, та їхню позицію щодо позбавлення матері батьківських прав.
Матеріали справи містять достатні та переконливі докази того, що відповідачка остаточно і свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, не хоче спілкуватися з дітьми і приймати участь в їх житті, також відповідачка не бажає змінювати свою поведінку в кращу сторону, що було нею підтверджено безпосередньо в судовому засіданні. На думку суду свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей не зможе забезпечити їх найкращі інтереси. 
Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не намагається забезпечити нормальні умови для їх проживання та розвитку, не спілкується з ними, тому суд задовольняє вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 12 лютого 2026 року.