МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 р. 	№ 400/4021/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73028, 	
третя особа	Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі – відповідач), за участю третьої особи – Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування періодів роботи позивачу з 1982 року по 1995 року на Херсонському заводі напівпровідникових приборів імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» до стажу; 
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи на Херсонському заводі напівпровідникових приборів імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» (ВАТ компанія «Дніпро») з 1982 року по 1995 рік. 
В обґрунтування позову вказує, що їй протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового (трудового) стажу періоди роботи, зазначені в членському квитку профспіки, що призвело до відмови у призначенні пенсії за віком.
Ухвалою від 25.04.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що за відсутності трудової книжки, довідок, виписок для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків. Відтак, оскаржуване у судовому порядку рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, є правомірним та таким, що прийнято відповідно до положень чинного законодавства України.
Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що в позовній заяві позивачем не вказано, які конкретно дії чи бездіяльності, на його думку, є протиправними, і не наведено обґрунтувань їх протиправності, позовні вимоги визначені у спосіб, що унеможливлює встановлення їх конкретного змісту та визначення способу відновлення права, за захистом якого звернувся позивач.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. 
Позивач 17.03.2025 року звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком (далі – заява від 17.03.2025), відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
Відповідно до принципу екстериторіальності вищезазначену заяву розглянуто Головним управлінням та прийнято рішення № 143150021504 від 24.03.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу – 32 роки. Вік ОСОБА_1 – 59 років 11 місяців 3 дні. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 25 років 3 місяці 8 днів.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не врахування до страхового стажу позивача періоди роботи на Херсонському заводі напівпровідникових приборів імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» (ВАТ компанія «Дніпро») з 1982 року по 1995 рік, тому звернулась до суду з даним позовом. 
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі статтею 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу: з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року – не менше 32 років. 
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі – Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637 (далі – Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Позивачем до суду надано профспілковий квиток № 53468457, однак в ході розгляду справи судом було встановлено, що при зверненні до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою від 17.03.2025 року позивач не надала трудову книжку, жодних довідок та надани до суду профспілковий квиток № 53468457, що б підтверджували періоди роботи ОСОБА_1 з 1982 року по 1995 рік в Херсонському заводі напівпровідникових приборів імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» (ВАТ компанія «Дніпро»), відтак відповідачем питання, щодо зарахування вищезазначених періодів взагалі не розглядалось. 
Таким чином, на час розгляду справи права позивача щодо не зарахування періодів роботи позивачу з 1982 року по 1995 року на Херсонському заводі напівпровідникових приборів імені 50 річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» до стажу не порушені відповідачем, оскільки дане питання не було предметом розгляду під час звернення позивача з заявою 17.03.2025 року через не надання позивачем профспілкового квитка № 53468457. Тобто, за заявою від 17.03.2025 року відповідачем було зараховано всі періоди згідно наданих позивачем документів. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судові витрати покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73028, код ЄДРПОУ 21295057) , за участю третьої особи – Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008 код ЄДРПОУ 13844159) – про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 18.03.2026 року.

Суддя О.В. Малих