Справа № 349/1127/25 
Провадження № 33/4808/69/26 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Дениса Т.Д. на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн -

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 24 серпня 2025 року приблизно о 07 год. 35 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Audi А4, номерний знак НОМЕР_1 , в с. Підгороддя Рогатинської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області в стані алкогольного сп`яніння, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив з`їзд в кювет з подальшим перекиданням транспортного засобу на дах, чим порушив п. п. 2.3 (б), 2.9.а, 12.1 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, відповідальність за що передбачена ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, захисник адвокат Денис Т.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Рогатинського районного суду від 26.11.2025 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу і в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які доводять правильність висновків суду про винуватість у вчинення відповідних правопорушень. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що вісі сумніви стосовно висунутого обвинувачення повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. 
На думку сторони захисту, на місці події працівниками поліції не було дотримано процедури складання адміністративних матеріалів, оскільки не було забезпечено присутності адвоката, не запропоновано належним чином пройти огляд на стан спьяніння, а також не було вручено копію протоколу.
В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат Денис Т.Д. не з`явилися. Адвокат Денис Т.Д. 27.02.2025 року подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі.
Апеляційний суд звертає увагу, що учасники самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).
Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги захисника адвоката Дениса Т.Д. може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах захисник адвокат Денис Т.Д. посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №432575 від 24 серпня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 24.08.2025 року о 07 год. 35 хв. в с. Підгороддя, вул. Лугова, автодорога Т-14-17 водій керував ТЗ марки Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці події із застосуванням газоаналізатора Alcotest 6810 Drager. Результат позитивний 0,60% проміле. Тест 12992, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 2).
Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_2 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол складений уповноваженою особою – поліцейський відділення поліції №4 (м. Рогатин) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Максимівом С.Р. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особисто ОСОБА_2 .
При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що водій відмовився.
У протоколі зазначено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Рогатинському районному суді.
Додатково в протоколі зазначено про те, що у водія не було вилучене посвідчення водія. 
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані про те, що ОСОБА_2 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом. 
Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_2 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови за допомогою приладу алкотестера Драгер 6810, результати огляду на стан сп`яніння – 0,60 проміле. ОСОБА_2 власним підписом засвідчив, що з результатами він згідний. (а.с. 4)
Згідно з даними направлення в КНП «Рогатиснька ЦРЛ» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 24.08.2025 року, внаслідок огляду, проведеного поліцейським у водія ОСОБА_2 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, огляд не проводився. (а.с. 5).
Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що такий огляд у медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_2 не заперечував проти позитивного результату огляду, який було отримано за наслідками проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу. 
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчинені правопорушення доводиться роздруківкою результату огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з якою в ОСОБА_1 виявлено 0,60 проміле алкоголю (а.с. 2) 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
До матеріалів справи долучено рапорт поліцейського СРПП ВП №4 (м. Рогатин) Івано-Франківського РУ ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Максиміва С. від 24.09.2025 року, вбачається, що під час патрулювання, 24.08.2025 року близько 08 год. 04 хв., на логістичний планшетний пристрій через лінію 102 надійшло повідомлення про ДТП без потерпілих за адресою с. Підгороддя, вул. Лугова, Рогатинської МТГ. Прибувши на місце події було встановлено, що водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , керуючи ТЗ марки Ауді А4 р.н. НОМЕР_3 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням допустив з?їзд у кювет із перекиданням Т3 на дах. Під час спілкування із гр. ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Йому було запропоновано на місці події пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 Drager, на що він погодився. Тест №12992 позитивний - 0,60% проміле. Гр. ОСОБА_1 із результатом приладу погодився чим підтверджується підписом у роздруківці приладу та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікувальному закладі відмовився Відповідно Законом унесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використання спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Гр. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що засвідчується власноручним підписом у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення. По даному факту відносно громадянина ОСОБА_1 було складено адміністративні протокол за ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 8).
Також до матеріалів справи долучені: відмова від письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 10), зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №432575 щодо відсторонення від керування та не керування даним ТЗ ОСОБА_2 протягом 24 годин (а.с. 11), копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №432573 про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12), свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 13), фото інформації про посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с. 14), фотокопія свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15-16).
Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволять повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 9). 
Відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції повідомляє водія ОСОБА_1 про те, що ведеться відео фіксація, далі каже водію, що оскільки він є учасником ДТП, та під час спілкування з ним виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, а тому йому пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810 Драгер, ознайомив водія із тим, що прилад за допомогою якого буде проведено огляд є сертифікованим. Далі водію надали для перевірки на герметичність упакування мундштук, водій перевірив його та передав працівнику поліцію, останній налаштував прилад, після чого провів контрольний забір повітря, далі ОСОБА_1 пройшов тест, результат 0,6 % проміле алкоголю в крові. Працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки норма 0,2% проміле. Після цього працівник поліції зробив роздруківку результатів огляду та запитав чи водій із ними згоден, водій не заперечував. Далі працівник поліції складає адміністративні матеріали. Згодом працівник поліції покликав осіб, які були свідками, як ОСОБА_1 продував прилад Драгер, ознайомив їх зі змістом акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після цього працівник поліції зупинив відео фіксацію у зв`язку із складанням адміністративних матеріалів за ст. 124 КУпАП. Окремим відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_1 ознайомили із його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, також ознайомили водія зі складеними відносно нього протоколами за ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП, останній отримав копії.
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши доводи апелянта та відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_2 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу. 
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Зі змісту відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_2 був водієм транспортного засобу марки Audi А4, номерний знак НОМЕР_1 та вчинив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої автомобіль під його керуванням з`їхав в кювет з подальшим перекиданням на дах, що спричинило пошкодження транспортного засобу. Відеозапис дозволяє встановити, що ОСОБА_2 дійсно мав певні ознаки сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції на місці події та не заперечував проти позитивного результату огляду. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. 
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, а саме призначення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням правопорушника права керування транспортними засобами строком на один рік.
Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Дениса Т.Д. залишити без задоволення.
Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду О.П. Васильєв