КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 359/10191/25 Апеляційне провадження № 33/824/1776/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Ткаченко Д.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Мишком Олександром Васильовичем, на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2026 року про притягнення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2026 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Не погодившись з постановою суду, 20.02.2026 потерпілий ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мишко О.В., оскаржив її в апеляційному порядку, направивши апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було надано жодної оцінки іншим доказам, які наявні в матеріалах справи, зокрема висновку експерта № 016-25 від 28.04.2025.
Посилається на те, що позиція суду не узгоджується із висновком експерта № 016-25 від 28.04.2025 та висновком експертного дослідження № ЕД-19/111-25/32339-ІТ від 02.06.2025, в яких беззаперечно зазначено невідповідність в діях ОСОБА_3 , вимогам пункту 14.6. а ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Зазначає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що місце зіткнення транспортних засобів є перехрестям.
Посилається на те, що твердження суду про те, що видимість перехрестя вулиць Нова та Пасічна для водія ОСОБА_3 настала в момент, коли водій автомобіля Volvo S60 почав маневр на ліво, не відповідає обставинам справи.
Вказує, що ОСОБА_3 почав заборонений обгін попутних автомобілів на відрізку дороги, забезпеченої рядом дорожніх знаків, які, на переконання сторони потерпілого, забороняли виконувати маневр обгону, що вказує на наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями ОСОБА_3 правил дорожнього руху та настанням дорожньо-транспортної пригоди. 
ОСОБА_1 та його захисник Мишко О.В. у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.
ОСОБА_3 та його захисник Мельниченко Є.О. заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили оскаржувану постанову залишити без змін.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, водій ОСОБА_3 , 03.03.2025 о 19 год. 45 хв., керуючи автомобілем HiPhi TOR д.н.з.  НОМЕР_1 , по вулиці Нова на перехресті з вулицею Пасічна, при виконанні обгону, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Volvo S60 д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попутно і повертав ліворуч без ввімкненого покажчика повороту на вулицю Пасічна. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив порушив п.п. 14.6.а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
При цьому, з досліджених в сукупності адміністративних матеріалів, в тому числі відеозаписів пригоди судом першої інстанції було встановлено, що автомобіль «HiPhi X ТОR» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 перед дорожньо-транспортною пригодою рухався попутно із автомобілем «Volvo S60», д.н.з. НОМЕР_2 здійснюючи обгін декількох транспортних засобів одночасно. Вказаний маневр обгону ОСОБА_3 розпочав задовго до пішохідного переходу, тобто досить тривалий час перебував в полі зору водія транспортного засобу «Volvo S60», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 за умови, якщо останній контролював дорожню обстановку та дивився у дзеркало заднього виду. В свою чергу, автомобіль «Volvo S60» рухався попереду попутно та в момент наближення автомобіля «HiPhi X ТОR», почав здійснювати маневр повороту вліво без покажчика повороту, не переконавшись в безпечності маневру. Вищенаведені обставини свідчать про те, що в момент ДТП водій автомобіля марки «HiPhi X ТОR» д.н.з. НОМЕР_1 , не був завчасно проінформований про намір маневру водія автомобіля марки «Volvo S60», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , та не міг передбачити, що транспортний засіб раптово розпочне поворот вліво без попередження.
Крім того, з відеозаписів суд встановив, що зіткнення транспортних засобів мало місце на перехресті вул. Нова та вул. Пасічна, однак перед даним перехрестям відсутні дорожні знаки, які вказували б на наявність даного перехрестя, а також оглядовість вул. Пасічної, яка примикає до вул. Нова, обмежена будівлею. Дана обставина свідчить про те, що видимість перехрестя для водія ОСОБА_3 настає у момент, коли водій автомобіля «Volvo» вже маневрує ліворуч.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що хоча дії ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 14.6.а ПДР України, однак дані невідповідності не перебували у причинно-наслідковому зв`язку із зіткненням автомобілів під керуванням ОСОБА_3 та керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі були пошкодженими, а тому дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_3 , в зв`язку з чим закрив провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У відповідності до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.
Пунктом 14.6.а ПДР України визначено, що обгін заборонено на перехресті.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційний суд у повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази та дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «HiPhi ТОR» д.н.з. НОМЕР_1 , при виконанні обгону не впевнився в безпечності свого маневру, та скоїв зіткнення з автомобілем «Volvo S60», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та який рухався попутно і повертав ліворуч без ввімкненого покажчика повороту на вулицю Пасічна.
З метою дослідження усіх обставин справи, апеляційним судом було досліджено наявні в матеріалах справи відеозаписи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volvo S60» та рухаючись вулицею Нова, виконав маневр повороту ліворуч на вулицю Пасічна, не увімкнувши покажчик поворот ліворуч.
В той же час, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «HiPhi ТОR», розпочав маневр обгону транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку. Маневр обгону ОСОБА_3 розпочав задовго до перехрестя, де ОСОБА_1 здійснював маневр повороту ліворуч. 
Разом з цим, як вірно встановив суд першої інстанції, зіткнення транспортних засобів мало місце на перехресті вул. Нова та вул. Пасічна, однак перед даним перехрестям відсутні дорожні знаки, які вказували б на наявність даного перехрестя, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що місце зіткнення транспортних засобів є перехрестям.
Водночас, за обставин даної справи слід визначити дії якого водія перебували у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
З метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції досліджено наявні в матеріалах справи: висновок експерта ДП «Центр експертних досліджень» Любарського К.А. № 016-25 від 28.04.2025 та висновок експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Степка В.О. № 17824 від 27.01.2026.
Відповідно до висновку експерта ДП «Центр експертних досліджень» Любарського К.А. № 016-25 від 28.04.2025:
1) в даній дорожній обстановці волій автомобіля Volvo S60 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 з технічної точки зору повинен був при виконанні маневру повороту ліворуч в межах перехрестя дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а також мав право розраховувати, що інші учасники дорожнього руху виконують вимоги Правил дорожнього руху, тобто діяти у відповідності з вимогами п. 16.13 Правил дорожнього руху та керуватись нормами п. 1.4. цих Правил;
2) в даній дорожній обстановці водій автомобіля HiPhi ТОP д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 перед дорожньо-транспортною пригодою не повинен був здійснювати маневр обгону на пішохідному переході та перехресті, тобто діяти у відповідності з вимогами п. 14.6 а,в Правил дорожнього руху, а також дотримуватись заборони перетину суцільної осьової лінії дорожньої розмітки 1.1. Розділу 34 цих Правил;
3) в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Volvo S60 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 невідповідностей технічного характеру вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху, відповідно до яких він мав діяти в даній дорожній обстановці, а також вимогам п.п. 10.1 та 2.3.б цих Правил, не вбачається і його дії не знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з підстав, викладених в дослідницькій частині;
4) в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля HiPhi ТОP д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п. 14.6.а Правил дорожнього руху, а саме - здійснення маневру обгону на перехресті, і вказані невідповідності його дій знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди з причин викладених в дослідницькій частині.
Відповідно до висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Степка В.О. № 17824 від 27.01.2026:
1) у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Volvo ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 9.2 «б», 9.4, 10.1 Правил дорожнього руху України;
2) у даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля Volvo  ОСОБА_1 визначалася шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру;
3) у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Volvo ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;
4) у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Volvo ОСОБА_1 також не відповідали вимогам п.п. 9.2. «б», 9.4 Правил дорожнього руху України, однак дані невідповідності не знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з ДТП, з причин, які вказані в дослідницькій частині висновку;
5) у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля HiPhi ОСОБА_3  повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.3, 12.9 «б», 14.6 «а,в» Правил дорожнього руху України та вимогам розділу 33 «Дорожні знаки» 3.29 Правил дорожнього руху України;
6) у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля HiPhi ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог п.п. 12.3, 12.9 «б», 14.6 «а» Правил дорожнього руху України та вимог розділу 33 «Дорожні знаки» 3.29 Правил дорожнього руху України;
7) у даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля HiPhi ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновок експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Степка В.О. № 17824 від 27.01.2026 містить найбільш точні та деталізовані дослідження щодо дій водіїв транспортних засобів, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Висновок експерта ДП «Центр експертних досліджень» Любарського К.А. № 016-25 від 28.04.2025 містить у собі деталізовані дослідження дій водія транспортного засобу HiPhi ОСОБА_3 , натомість у зазначеному висновку не надано висновків діям водія Volvo  ОСОБА_1 в частині порушення ним вимог п.п. 9.2 «б», 9.4., 10.1 Правил дорожнього руху України.
За таких обставин, аргументи апеляційної скарги про те, що судом не було надано оцінки висновку експерта № 016-25 від 28.04.2025 не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки у оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив мотиви прийняття висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Степка В.О. № 17824 від 27.01.2026.
За вимог п. 9.2. «б» ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:  перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Водночас, як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volvo S60» та рухаючись вулицею Нова, виконуючи маневр повороту ліворуч на вулицю Пасічна, не подав світлого покажчику повороту, чим порушив вимоги п. 9.2. «б» ПДР України.
Водночас, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1. ПДР України).
Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис вбачається, що ОСОБА_1 , здійснюючи маневр повороту ліворуч, не переконався у безпечності свого маневру, оскільки не увімкнув світловий покажчик повороту ліворуч, що вказує на те, що ОСОБА_1 не переконався у тому, що не створює небезпеки іншим учасникам руху. 
В той же час, ОСОБА_3 , хоч і недотримався вимог п. 14.6 ПДР України, здійснюючи обгін, проте розпочав його задовго до перехрестя, про наявність якого не був поінформований дорожніми знаками і його видимість була обмежена будівлями, та пішохідного переходу, тим самим транспортний засіб HiPhi під керуванням ОСОБА_3 був видимий для водія ОСОБА_1 , і якби останній, здійснюючи поворот ліворуч, переконався б у тому, що його маневр не буде небезпечним для інших автомобілів, з технічної точки зору, настання дорожньо-транспортної пригоди можна було б уникнути.
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками, викладеними у експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Степка В.О. № 17824 від 27.01.2026, які вказують на те, що дії водія автомобіля Volvo ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є обґрунтованим та правильним, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції, без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Мишком Олександром Васильовичем - залишити без задоволення.
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2026 року відносно  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук