ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року	справа № 380/17874/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-2), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виражена в не повідомленні про прийняте нею протокольного рішення №40 від 27 лютого 2025 року із зазначенням змісту про надання відстрочки чи про відмову у наданні відстрочки, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.02.2025 про надання відстрочки;
- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомити ОСОБА_1 про прийняте протокольне рішення № 40 від 27 лютого 2025 року за результатами розгляду його заяви від 19.02.2025 про надання відстрочки шляхом надсилання на адресу реєстрації місця проживання заявника: АДРЕСА_1 , поштовим відправленням з повідомленням про вручення довідки за формою згідно з додатком 6 Порядку за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 або повідомлення за формою згідно з додатком 7 Порядку за підписом голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звертався до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак рішення за результатами розгляду такої заяви йому протиправно, на його переконання, не направлено. Наведене зумовило звернення до суду із цим позовом.
Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.
Ухвалою судді від 08.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що належним відповідачем у справі є ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є юридичною особою та має штатного юриста. По суті справи зазначає, що відповідачем надано вчасні та належні відповіді на всі його заяви. Вказує, що саме позивач допустив протиправну бездіяльність, не виконавши свого обов`язку вчасно з`явитись за повісткою. Наголошує, що в умовах воєнного стану відповідно до ст. 4, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані особисто прибути до ТЦК та СП за викликом.
В спростування наведених відповідачем-2 доводів позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обліку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, а відтак є суб`єктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказує, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомила його про прийняте рішення, всупереч встановленому порядку.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач звернувся до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою, у якій повідомив, що є особою, яка на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» не підлягає призову на військову службу та просив оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Заяву та долучені до неї документи позивач направив відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Не отримавши рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи цей спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений і діє станом на час розгляду справи.
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (Закон №2232-XII).
Відповідно до частин 1, 3 ст.1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частинами 1, 2 ст. 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Законом, який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (Закон 3543-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №3543-XII мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
За правилами частини 5 ст. 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
В статті 23 Закону №3543-XII наведені підстави надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок №560).
Відповідно до пунктів 56 і 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Пунктом 58 Порядку №560 установлено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Згідно з п. 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Отже, на комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 було покладено обов`язок щодо розгляду заяви позивача, прийняття рішення по суті за результатами розгляду заяви та повідомлення про прийняте рішення у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
Судом встановлено, що позивач звернувся до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою, у якій повідомив, що є особою, яка на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» не підлягає призову на військову службу та просив оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Заяву та долучені до неї документи позивач направив відповідачу засобами поштового зв`язку. Такі вручено відповідачу 19.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відповідь на запити позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 листами від 20.03.2025 та 2021.03.2025 повідомив позивача про прийняття рішення №40 від 27.02.2025 та про необхідність особистого прибуття у ІНФОРМАЦІЯ_5 для отримання такого рішення.
У листі від 13.05.2025 відповідач повідомив, що заява позивача була розглянута відповідною комісією у встановлений законом термін. Однак при спробі повідомити позивача про результати розгляду у спосіб, визначений законом (за вказаним в заяві номером телефону) не було можливим, оскільки відповіді на телефонні дзвінки не було.
Відтак, з наведеного висновується, що відповідачем-1 розглянуто заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час призову на військову службу під час мобілізації та прийнято рішення №40 від 27.02.2025.
Втім, незважаючи на прохання позивача (викладене ним у заяві від 19.02.2025, а також у інформаційних запитах від 14.03.2025, від 07.04.2025, від 09.05.2025) про повідомлення його про прийняте рішення за адресою, зазначеною в заяві, відповідачем не направлено рішення №40 від 27.02.2025 на поштову адресу позивача.
Твердження відповідача-2 щодо спроб повідомити позивача засобами телефонного зв`язку не підтверджуються жодними доказами.
Статті 4 та 22 Закону №3543-XII, на які покликається відповідач-2, не встановлюють обов`язку військовозобов`язаного прибувати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за рішенням за результатами розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Щодо покликань на неприбуття позивача за повісткою, то вказане не входить до предмету спору у цій справі та не звільняє відповідача-1 від розгляду відповідної заяви, прийняття рішення та повідомлення військовозобов`язаного про прийняте рішення.
З огляду на наведе, суд визнає протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо неповідомлення позивача про прийняте протокольне рішення №40 від 27.02.2025 із зазначенням змісту про надання відстрочки чи про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.02.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Визначаючись щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що у заяві від 19.02.2025 позивач просив повідомити про прийняте рішення письмово за адресою, що зазначена у заяві.
Відтак, з огляду на зазначене, а також керуючись положенням п. 60 Порядку №560, суд висновує, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-1 повідомити позивача про прийняте протокольне рішення № 40 від 27.02.2025 за результатами розгляду заяви від 19.02.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації шляхом надсилання засобами поштового зв`язку на адресу АДРЕСА_1 довідки за формою згідно з додатком 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 або повідомлення за формою згідно з додатком 7 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період за підписом голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Водночас, підстави для зобов`язання відповідача-1 направити такі документи поштовим відправленням з повідомленням про вручення відсутні, з огляду на відсутність такого обов`язку згідно з положеннями Порядку №560.
Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Твердження відповідача-2 щодо неналежності відповідача є помилковими, оскільки матеріали справи свідчать про те, що позивач перебуває на військовому обліку саме у ІНФОРМАЦІЯ_1 , та комісія при ІНФОРМАЦІЯ_1 розглядала заяву позивача та приймала рішення за результатами її розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).
З наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.
Отже, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача підлягає сума у 1211,20 грн.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, 295-297 КАС України, суд
в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповідомлення ОСОБА_1 про прийняте протокольне рішення №40 від 27.02.2025 із зазначенням змісту про надання відстрочки чи про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.02.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомити ОСОБА_1 про прийняте протокольне рішення № 40 від 27.02.2025 за результатами розгляду заяви від 19.02.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації шляхом надсилання засобами поштового зв`язку на адресу АДРЕСА_1 довідки за формою згідно з додатком 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 або повідомлення за формою згідно з додатком 7 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за підписом голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом безпосередньо до суду апеляційної інстанції тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1 – комісія при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач-2 – ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя	Сидор Наталія Теодозіївна