ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/25932/25
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, у якому просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку;
визнати протиправною постановку ОСОБА_1 на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати запис в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про постановку ОСОБА_1 на військовий облік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач до 18.07.2025 не був військовозобов`язаним, оскільки виключений з військового обліку як непридатний до військової служби за ст. 29б Наказу МОУ №402 від 2008 року.
02.10.2025 позивачем при оновленні військово-облікового документа через застосунок Резерв + було встановлено, що його статус безпідставно змінився. Замість статусу «виключений із військового обліку», було зазначено «військовозобов`язаний».
Позивач не подавав жодних заяв чи інших документів, які могли б бути підставою для зміни його статусу. Таким чином, дії відповідного органу є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 23.09.2025, у якій просив внести до до єдиного державного реєстру військовослужбовців та резервістів "Оберіг" відомості про виключення його з військового обліку на підставі наказу МОЗ від 2008 року за номером 402 на підставі ст.29 б, запис про що було внесено до його військового облікового документа, а саме тимчасового посвідчення за номером НОМЕР_1 .
Проте відповідач не вніс відомості про виключення ОСОБА_1 із військового обліку та відповіді на заяву не надав.
У жовтні 2025 року адвокат в інтересах позивача звернулась із адвокатським запитом до відповідача про надання інформації щодо розгляду заяви від 23.09.2025, у відповідь на який відповідач листом від 20.10.2025 повідомив, що відповідно до положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджену наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 (зі змінами), згідно додатку 1 "Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби", статтею 29 б визначено, що громадяни під час взяття на військовий облік та направлення для проходження базової військової служби визнані придатні до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
На думку позивача, оскільки він був саме виключений з військового обліку, то повторному взяттю на такий облік він не підлягає, що спонукало його звернутися до суду з вказаним адміністративним позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалами суду від 05.03.2026 та 30.03.2026 відмовлено у задоволенні заяв про забезпечення позову.
Від представника відповідача відзив на позовну заяву не надходив, тому, відповідно до ч.5 ст. 162 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 (замість військового квитка) призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний непридатним до військової служби із виключенням із військового обліку за ст. 29б Наказу МОУ №402 від 2008 року.
Відповідно до відомостей військово-облікового документу, сформованого у застосунку «Резерв+» станом на 14.10.2025, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Радомишль), відомості про проходження ВЛК та наявність відстрочки відсутні.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII від 25.03.1992.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-друга статті 1 Закону №2232-XII).
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (частина сьома статті 1 Закону №2232-XII).
Поняття та види, порядок ведення військового обліку, постановка на військовий облік, а також зняття та виключення з нього визначені статтями 33 - 37 Закону №2232-XII.
У відповідності до частини першої статті 33 Закону №2232-XII усі військовозобов`язані та призовники підлягають військовому обліку.
Згідно з частиною третьою статті 33 Закону №2232-XII військовий облік усіх військовозобов`язаних та призовників провадиться за місцем їх проживання, а також за обсягами та деталізацією і поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-XII (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), зняттю з військового обліку призовників та військовозобов`язаних у військових комісаріатах підлягають громадяни України:
1) з військового обліку призовників: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які вибувають на строк більше трьох місяців за межі України; які взяті згідно з рішеннями комісії з питань приписки або призовної комісії на облік військовозобов`язаних; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу;
2) з військового обліку військовозобов`язаних: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які після проходження строкової військової служби прийняті на військову службу до інших військових формувань або на службу в органи внутрішніх справ, податкової міліції; які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; в інших випадках за рішенням Міністерства оборони України.
А відповідно до частини шостої цієї ж статті - виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які:
1) призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби;
2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів;
3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) припинили громадянство України;
6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;
7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності;
9) померли.
При цьому, поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку» не є тотожними. Різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. Аналіз змісту відповідних положень статті 37 Закону № 2232-XII свідчить про те, що громадяни які підлягають виключенню з військового обліку повністю втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку ні.
Суд наголошує, що відповідно до норм чинного законодавства, для внесення відповідної відмітки про виключення із військового обліку до військового квитка або документу, що його замінює, повинні існувати відповідні підстави. Це саме стосується відмітки про те, що особа є невійськовозобов`язаною.
У тимчасовому посвідченні ОСОБА_1 , яке видане йому замість військового квитка, наявна відмітка про його виключення з військового обліку призовною комісією за ст. 29б Наказу МОУ №402 від 2008 року.
Дані про ВЛК відсутні.
Відмітка про те, що ОСОБА_1 є невійськовозобов`язаним теж відсутня.
Фактично, доводи позивача в цій частині зводяться до того, що він виключений з військового обліку на підставі консультаційного висновку спеціаліста від 02.02.2017. 
Разом з тим, вказаний консультаційний висновок спеціаліста складений лікарем Комунальної установи "Обласний медичний консультативно-діагностичний центр" Житомирської обласної ради і жодних висновків про придатність /непридатність ОСОБА_1 до військової служби не містить та і не може містити, позаяк не є постановою ВЛК. У вказаному висновку лише встановлено діагноз: "Сложный дальнозоркий астигматизм с разницей рефракции в двух главных мередианах 5,0 D, H, рефракционная амблиопия правого глаза. Дальнозоркость слабой степени левого глаза".
При цьому, докази проходження позивачем ВЛК у 2007 році відсутні, як відсутні і будь-які докази того, ОСОБА_1 визнаний військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Слід зазначити, що згідно положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ №402 від 14.08.2008 (зі змінами) додатку №1 "Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби" до статті 29б включено: зорові розлади, пов`язані з хворобами м`язів ока, порушенням співдружніх рухів, усі форми косоокості Н49-Н51 - за відсутності диплопії; співдружня косоокість за відсутності бінокулярного зору; непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час; непридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що діагноз, встановлений ОСОБА_1 як призовнику, доводить ту обставину, що позивач підлягає визнанню непридатним до військової служби лише у мирний час, і в той же час, обмежено придатним - у воєнний; непридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
Зважаючи на викладене та на відсутність будь-яких інших записів про проходження позивачем ВЛК і про визнання його повністю непридатним до військової служби (тобто і у воєнний час), суд констатує відсутність правових підстав вважати позивача виключеним з військового обліку.
Слід зауважити, що на сьогоднішній день позивач як військовозобов`язаний, що перебуває на обліку у відповідача може бути виключений з військового обліку лише із дотриманням існуючої процедури.
Суд констатує, що наразі суттєво змінились правові норми, які регулюють порядок визнання не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Так відповідно до пунктів 79, 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: … організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; … здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; .. проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; … Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
Пунктом 3.8 глави 3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, в редакції на час звернення позивача до суду передбачено, що постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Документально оформлені результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду ВЛК доставляються до районного (міського) ТЦК та СП не пізніше наступного дня після прийняття постанови про придатність військовозобов`язаного до військової служби. Постанова ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної постанови до районного (міського) ТЦК та СП.
Постанова ВЛК при ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята у мирний час під час визначення призначення військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ), дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Якщо у стані здоров`я військовозобов`язаного, за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
Інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках.
Постанови ВЛК ТЦК та СП у формулюванні «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)» не пізніше п`ятиденного строку з дня закінчення медичного огляду, направляються з метою контролю до ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП.
Копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.
Відтак, станом на сьогодні існує процедура перевірки постанов ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних.
Враховуючи встановлені обставини та наведені правові норми, суд дійшов висновку про відсутність станом на час звернення позивача до суду підстав для зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення позивача з військового обліку без дотримання процедури, передбаченої пунктом 3.8 глави 3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008.
При цьому, суд не надає оцінку правильності оформлення та повноті поданим позивачем медичним документам, оскільки ВЛК він не проходив та питання про його придатність на підставі таких документів не вирішувалось.
Крім того, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу та приймати рішення про правомірність (неправомірність) дій відповідача стосовно взяття позивача на військовий облік.
Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи у розрізі проаналізованих вище по тексту судового рішення норм чинного законодавства України дають суду підстави для висновку, що дії відповідача щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік як військовозобов`язаного та внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідного запису є правомірними та такими, що вчинені відповідачем в межах наданих повноважень.
Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. При цьому, слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи результати судового розгляду справи, судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

30.03.26