Провадження № 2-а/641/16/2026 	Справа № 641/8258/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Щепелевої Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Масалової М.Є.,
представника позивача – адвоката Петренко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративну справу № 641/8258/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, 
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача – адвокат Петренко О.М. через систему «Електронний суд» звернулась до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4864 від 16.10.2025у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16.10.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 була складена постанова № 4864, якою справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 – закрито. Але під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення позивача, як зазначено в оскаржуваній постанові, під час перевірки відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, стосовно гр. ОСОБА_1 виявлено факт порушення останнім законодавства про оборону України. Так, 06 червня 2025 року о 00.00 год. було виявлено вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, його вина повністю доведена належними та допустимими доказами, але з урахуванням факту, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП може бути накладене протягом трьох місяців з дня його виявлення, тому справу було закрито. 
Позивач вказує, що отримавши оскаржувану постанову № 4864, він не може погодитись з викладеним в ній та вважає, що дана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки, відсутні докази обставин вчинення адміністративного правопорушення, викладені у постанові обставини не відповідають фактичним обставинам. Протиправної, винної дії чи бездіяльності, вказаної в оскаржуваній постанові, ним не вчинено, а посадовою особою не враховано усі обставини, що мають істотне значення для прийняття рішення по справі, передбачені ст. 280 КУпАП. Не взято до уваги Заяву від 16.10.2025р. та додатки додані до неї, згідно із якою Позивач вважав, що дана адміністративна справа повинна бути закрита в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 , оскільки він взагалі не вчинив ніяких протиправних дій та не порушував правила військового обліку, так як не є військовозобов`язаним, оскільки військово-лікарською комісією був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Тому оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та з урахуванням неналежних доказів, а також із зазначенням в описовій частині про закриття адміністративної справи в зв`язку із відсутністю складу правопорушення.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Водночас, виконуючи ухвалу суду про витребування доказів, представник відповідача подав письмові пояснення щодо витребуваних доказів, в яких зазначив, що відповідно до Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402), статті 39-б, 42-б, 10-б графи ІІ, станом на листопад 2017 року, та по теперішній час не підпадають рід винесення рішення «непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку». Тому ОСОБА_1 як військовозобов`язаний, повинен перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних у відповідному ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації та виконувати обов`язки, покладені Конституцією України, законодавством про військовий обов`язок і військову службу. Питання чи спір, який виник з приводу законності перебування позивача на військовому обліку, повинен вирішуватись за окремим позовом до окружного адміністративного суду. 
Ухвалою судді від 30.10.2025 адміністративний позов залишено без руху. 
Ухвалою судді від 05.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, у відповідача витребувано копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо позивача.
18.11.2025 від відповідача надійшли витребувані судом копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Ухвалою суду від 02.12.2025 у відповідача витребувано належним чином засвідчену копію висновку військово-лікарської комісії від 24.11.2017 щодо позивача.
08.12.2025 відповідач надав письмові пояснення щодо витребуваних доказів, в яких зазначив про неможливість надати їх до суду, оскільки позивач проходив військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ). 
Ухвалою суду від 08.01.2026 у ІНФОРМАЦІЯ_6 витребувано належним чином засвідчену копію висновку військово-лікарської комісії від 24.11.2017 щодо позивача, а у позивача – копію військового квитка в повному обсязі. 
16.01.2026 від  ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшли письмові пояснення про неможливість подання витребуваного доказу, оскільки за результатами проведеної перевірки було встановлено, що копія висновку ВЛК від 24.11.2017 щодо ОСОБА_1 у наявних архівних фондах ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутня у зв`язку із частковою втратою архівних матеріалів внаслідок переміщення ТЦК та СП. 
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала із підстав, викладених в позовній заяві, просила скасувати оскаржувану постанову як незаконну та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. З оскаржуваною постановою не погоджуються, оскільки у діях позивача немає складу адміністративного правопорушення: він виключений із військового обліку, не має статусу військовозобов`язаного та відповідно на нього не можуть бути покладені обов`язки, передбачені законодавством про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, своїм правом на подання відзиву не скористався. Про розгляд справи повідомлявся належним чином засобами підсистеми «Електронний суд», у зв`язку з чим суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника відповідача.
Отже, за результатами дослідження доказів, виходячи з принципу верховенства права, керуючись засадами (принципами) адміністративного судочинства, суд приходить до наступних висновків.
07.10.2025 ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складена довідка. 
07.10.2025 офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим лейтенантом ОСОБА_4 , складено протокол про адміністративне правопорушення № 586 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 07.10.2025 у приміщенні Слобідського ОР у місті ІНФОРМАЦІЯ_7 під час перевірки відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, стосовно гр. ОСОБА_1 виявлено факт порушення останнім законодавства про оборону України. Військовозобов`язаний (рядовий запасу) ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в РТЦК та СП, військово-лікарською комісією 24.11.2027 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, з дня набрання чинності Закону від 21.03.2024 № 3621-ІХ, протягом встановленого терміну з 04.05.2024 по 05.06.2025 самостійно не звернувся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, та не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим 06.06.2025 о 00:00 год, в особливий період, який настав в Україні з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 № 303/2014) та діє на сьогодні, чим порушив вимоги пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.03.2024 «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», який набув чинності 04.05.2024, та визначено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-ІХ громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, чим порушив частину 3 статті 17 Закону України «Про оборону України», якою закріплено права та обов`язки громадян України у сфері оборони, зокрема, громадяни виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства, чим скоїв, в особливий період, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 16.10.2025.
В графі «пояснення і зауваження» до протоколу відсутні будь-які записи.
16.10.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 подано письмову заяву щодо незгоди із викладеним у протоколі № 586 від 07.10.2025 у зв`язку із його неправомірністю та безпідставністю. Вказав, що під час перевірки повідомив працівника ТЦК, що згідно свого військово-облікового документа (військового квитка серії НОМЕР_1 ) перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_8 (на даний час ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та був виключений з військового обліку військовозобов`язаних у 2017 році. 24.11.2027 на підставі наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 на підставі висновку призовної лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_10 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку по групі 4 ст.ст. 39-б, 42-б, 10-б Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ. Військовий квиток був наданий для огляду. Як відомо позивачеві, відносно нього уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 досі не занесено відомостей про виключення його з обліку на підставі висновку ВЛК від 2017 року, у зв`язку із чим 21.08.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про виправлення недостовірних даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, але відповіді станом на 07.10.2025 не отримав. У зв`язку із цим, адміністративна справа повинна бути закрита в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях, тому що він не є військовозобов`язаним, оскільки ВЛК був визнаний непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку. 
16.10.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 підполковником ОСОБА_5 винесено постанову № 4864, за змістом якої ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за обставин, ідентичних викладеним в протоколі № 586, його вина повністю доведена належними та допустимими доказами, але у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення закрита. 
Судом встановлено, що згідно із записами у військовому квитку серія НОМЕР_1 , виданому на ім`я ОСОБА_1 останній 24.11.2017 рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку за графою ІІ статті 39-б, 42-б, 10-б Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402). У військовому квитку міститься запис про виключення ОСОБА_1 з військового обліку 24.11.2017. 
За даними з реєстру «Оберіг» за рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 24.11.2027 ОСОБА_1 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час по гр. І ст. 39-Б згідно із наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 та є таким, що підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у воєнний час. 
21.08.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із письмовою заявою про виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення інформації згідно із паперових військово-обліковим документом.
Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, станом на час розгляду справи заходи щодо виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів вжиті не були. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
Відповідно до норми ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Приписом ч. 1 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: п. 1 - відсутність події і складу адміністративного правопорушення; п. 7 - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу
З правового аналізу вказаних положень закону вбачається, що застосування ст. 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу правопорушення.
Відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні зазначеного правопорушення, про що повинно бути зазначено в постанові.
Реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку з чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але з передбачений законом підстав вона звільняється від адміністративної відповідальності.
При цьому, поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою/нереабілітуючою впливає па права та інтереси особи.
Ст. 38 КУпАП визначає принципи та порядок накладення адміністративного стягнення, у тому числі і строки накладення стягнення.
На особу, яка не вчинила адміністративного правопорушення не може бути накладено адміністративне стягнення, а тому до неї не може застосовуватись положення вказаної статті.
З 17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" в Україні діє особливий період.
Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.
У зв`язку із цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено проведення загальної мобілізації (далі Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач порушив приписи ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.
04.05.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2024 (далі за текстом – Закон № 3621-IX). 
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно із Законом № 4235-IX «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" (далі за текстом – Закон № 4235-ІХ) від 12.02.2025 були внесені зміни до Закону № 3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду». 
Аналіз п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX (Закону № 4235-IX від 12.02.2025) дозволяє дійти висновку, що його приписи поширюються на військовозобов`язаних громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024.
У ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-XII) встановлено перелік категорій громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України.
Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України № 2232-XII (у редакції станом на 24.11.2017, тобто дата рішення ВЛК позивача) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України № 2232-XII у громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Позивач у встановлений Законом період, тобто з 04.05.2024 по 05.06.2024, самостійно у визначений законом спосіб з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не звертався, будучи переконаним у своєму виключенні з військового обліку у зв`язку із визнанням непридатним до військової служби з огляду на записи, наявні у його військово-обліковому документі.
З метою виправлення недостовірних даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про виправлення недостовірних відомостей у вказаному реєстрі шляхом внесення інформації згідно із паперових військово-обліковим документом. 
Враховуючи той факт, що у позивача наявний військово-обліковий документ із відміткою про визнання його непридатним для проходження військової служби та виключення з військового обліку, а також те, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підстави для покладення на нього обов`язку щодо проходження медичного огляду відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX до вирішення питання щодо внесення таких виправлень відсутні. А тому відповідач неправомірно не врахував вказаних обставин при прийнятті спірної постанови, оскільки закрив справу на підставі норми п. 7 ст. 247 КУпАП.
Водночас, незважаючи на те, що позивач висловив відповідні заперечення у письмовій заяві, особа, уповноважена розглянути справу про адміністративне правопорушення, жодної оцінки цим доводам не надала. 
Частиною першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд).
Так, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
За обставин, коли позивач правомірно розраховував, що дія приписів п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX не поширюється на нього, а держава в особі ТЦК не виправила наявні суперечності між записами у його військово-обліковому документі та Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, то, на переконання суду, негативні наслідки від такої поведінки органу влади не можуть перекладатися на приватну особу.
Виходячи з приведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин  відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За вищезазначених обставин суд дійшов висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення від 16.10.2025 відносно ОСОБА_1 винесено на підставі матеріалів, складених та розглянутих з істотним порушенням вимог КУпАП, а адміністративного правопорушення позивач не вчиняв, у зв`язку з чим вбачає правові підстави для скасування оскаржуваної постанови як протиправної та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Вказане дає підстави для висновку про обґрунтованість вимог позову та наявність підстав для його задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір судового збору за подання позовної заяви становить 605,60 грн, тому судові витрати у вказаному розмірі необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись статтями 2, 6-9, 72-77, 139, ч. 4 ст. 229, ст.ст. 241, 246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4864 від 16.10.2025 по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_14 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.М.Щепелева