Справа № 138/287/26
Провадження №:1-кп/138/145/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого, судді: ОСОБА_1 , 
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження № 12025020160000429 від 31.08.2025 по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Трудове Новоніколаєвського району Запорізької області, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, працюючої заступником начальника відділу Могилів-Подільської філії Вінницького обласного центру зайнятості, розлученої, тел. НОМЕР_1 , не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 31.08.2025 біля 09 години 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Jeep Compass», державний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований на ОСОБА_6 , рухаючись по сухому чистому дорожньому покритті вул. Вірменська, 15 у м. Могилів-Подільському Вінницької області на нерегульованому пішохідному переході, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, проявляючи злочинну самовпевненість, не зменшила швидкість та не зупинилась, щоб дати дорогу пішоходам та допустила наїзд на ОСОБА_7 , яка переходила дорогу нерегульованим пішохідним переходом в напрямку з ліва на право.
Своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги п. 18.1 «Правил дорожнього руху України» (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001), згідно яких, п. 18.1 – водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми – скальпованої рани тім`яно-скроневої ділянки голови справа, лінійні перелови виличної кістки справа, великого крила та тіла клиновидної кістки справа, правої скроневої кістки, задніх стінок обох гайморових кісток, та потилочного виростка зліва, без зміщення; вогнищевого забою головного мозку важкого ступеня; епідурального крововиливу; травматичного субдурального крововиливу; перелому нижнього кінця лівої променевої кістки; закритого внутрішньо-суглобового перелому гористості правої великогомілкової кістки, які утворились від вохдії тупого (-их) предмета (-ів), по механізму удар, можливо при дорожньо-транспортній пригоді 31.08.2025, та належать :забій головного мозку важкого ступеня; епідуральний крововилив; травматичний субдуральний крововилив; з лінійним переломом великого крила та тіла клиновидної кістки справа, правої скроневої кістки, задніх стінок обох гайморових кісток, та потиличного виростка зліва, без зміщення, всі в сукупності та кожне окремо, до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя на час їх утворення, згідно п. 2.1.3 б.г.в «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»; лінійні переломи виличної кістки справа, перелом нижнього кінця лівої променевої кістки; закритий внутрішньо-суглобовий перелом гористості правої великогомілкової кістки, всі в сукупності та кожне окремо до ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я більше 21 доби, згідно п. 2.2.1 в. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»; скальпована рана тім`яно-скроневої ділянки голови справа, до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, але менше 21 доби згідно п. 2.3.1 а «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. 18.1 «Правил дорожнього руху» знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачена  ОСОБА_4 винною себе в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та зазначила, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, у вчиненому щиро розкаялася та просила суворо її не карати, призначити мінімальне покарання та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки має батьків похилого віку, яких часто потрібно возити до лікарні. Доповнила, що потерпілій шкода нею повністю відшкодована.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, в якій просить розглядати кримінальне провадження у її відсутність, будь-яких претензій до обвинуваченої у неї немає, просить останню суворо не карати.
Оскільки обвинувачена, захисник та прокурор погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно обставин справи, які ніким не оспорюються, правильно розуміючи зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було, суд, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження усіх доказів кримінального провадження, а обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу, стосуються речових доказів та досудової доповіді. Перед цим учасникам судового провадження було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи показання обвинуваченої, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, остання надала показання стосовно обставин вчинення інкримінованого їй злочину, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 своїми протиправними та винними діями скоїла суспільно небезпечне діяння при встановлених у суді обставинах, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. 
Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином.
Обвинувачена ОСОБА_4 не судима і вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, розлучена, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, за психіатричною допомогою не звертався.
Обставинами, що пом`якшують її покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання останньої судом не встановлено.
На підставі викладеного, беручи до уваги досудову доповідь, в якій зазначено про низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої все ж можливе в умовах без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням вимог ст. 75, 76 КК України, якщо остання протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. 
Відповідно до вимог ст. 165 КВК України, початок іспитового строку необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.
Щодо призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.
Додаткове покарання, передбачене статтею 286 КК України, суд може не призначати за наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і з урахуванням особи винного. Суд враховує, що у постанові від 08 лютого 2018 року (справа № 361/2704/16-к) ВС звернув увагу на те, що санкція частини другої статті 286 КК, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.
Вирішуючи питання про необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує характер порушення Правил дорожнього руху України, вчиненого обвинуваченою, наслід-ки від цього порушення, для усунення яких остання вжила усіх можливих заходів, що підтвердила в своїй заяві потерпіла, поведінку обвинуваченої в ході досудового слідства та судового провадження, направлену на сприяння якнайшвидшому та спрощеному встановленню істини у справі, а також щире каяття останньої. Також суд враховує сімейні обставини обвинуваченої, яка має батьків похилого віку і як донька зобов`язана допомагати їм у повсякденних справах, в тому числі возити на автомобілі останніх до лікарні, по продукти тощо. При цьому обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності і суду не надано інформації, яка б свідчила про те, що вона притягувалась коли небудь до адміністративної відповідальності, в тому числі за правопорушення у сфері дорожнього руху. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно ст. 122, 124, 174 ч. 4 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вилучене майно.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст. 12, ч. 2 ст. 15, 63, 65-67, 75, 76, ч. 2 ст. 286 КК України, ст. 165 КВК України, ст. 349 ч. 3, 368-370, 374-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами. 
На підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік 6 
(шість) місяців та покласти на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк  ОСОБА_4  обчислювати з моменту проголо-шення вироку, тобто з 26 лютого 2026 року.
Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 6 239 (шість тисяч двісті тридцять дев?ять) гривень 80 копійок стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області від 03.09.2025 на: 
- автомобіль марки «Jeep COMPASS», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 та переданий йому на зберігання, залишивши його останньому.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору, надіслати потерпілій.
Суддя ОСОБА_1