Справа № 359/13034/25
Провадження № 2-а/359/18/2026

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В. 
при секретарі - Шуст А.В., Ліман А.Г.,,
за участі представника позивача - Єфремової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови –
В С Т А Н О В И В :
04 листопада 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача Єфремової І.І. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла вищезазначена позовна заява з проханням: поновити строк на оскарження Постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 №1590 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП від 23.09.25, як такий, що пропущений з поважних причин; визнати незаконною та скасувати вказану постанову №1590 від 23 вересня 2025 року, винесену т.в.о. керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.1-9).

Позов обґрунтовано тим, що 23 вересня 2025 року ТВО керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 винесено Постанову № 1590 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , якою накладено штраф у розмірі 17000 грн. Підставою для винесення Постанови № 1590 зазначено те, що 12.09.2025 о 16:04 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 під час звірки даних в ІКС «Оберіг» встановлено, що ОСОБА_1 , який нібито був визнаний обмежено придатним, не пройшов повторний медичний огляд до 05.06.2025 року, чим порушив п. 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21.03.2024 № 3621-IX (в редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025).

Позивач відмовився підписувати Протокол № 1590, оскільки працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 не врахували, що він був визнаний не «обмежено придатним», а «непридатним до військової служби з переоглядом 10.09.2025 року». Можливості викласти заперечення у протоколі йому не надали. Позивач пред`явив Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 10.09.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому зазначено: у розділі 7 — «непридатний до військової служби»; у розділі 9 — «підлягає повторному медичному пересвідченню 10.09.2025 року».

Отримавши повідомлення про дату розгляду справи, позивач повідомив ІНФОРМАЦІЯ_5 , що не зможе з`явитися у зв`язку з перебуванням на лікуванні, що підтверджується документами. Однак ці обставини та документи не були враховані під час винесення Постанови № 1590 від 23.09.2025 року.

Оскаржувану постанову позивач отримав поштою 30.09.2025 року. У зв`язку з відсутністю коштів на правову допомогу позивач звернувся 06.10.2025 року до Північного міжрегіонального центру з надання БВПД (Білоцерківський відділ). На підставі наказу №Н-БВПД/108/108-03.2-4/348 від 23.10.2025 року було призначено адвоката Єфремову Ірину Іванівну та видано доручення № 004-1010230.

У зв`язку з цим було пропущено 10-денний строк на оскарження постанови № 1590, тому подано заяву про його поновлення відповідно до ст. 121 КАС України, ст.ст. 285, 288, 289 КУпАП.

Позивач зазначає, що обов`язок пройти переогляд до 05.06.2025 року покладено лише на осіб, які були визнані обмежено придатними, тоді як він був визнаний непридатним до військової служби з переоглядом, а отже такого обов`язку не мав.

Крім того, позивач пройшов військово-лікарську комісію та 15.10.2025 року був визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних закладах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, охорони.

Позивач вчасно оновив облікові дані, а неявка на розгляд справи була зумовлена перебуванням на лікуванні.

Вважають, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а Постанова № 1590 від 23.09.2025 року винесена на підставі недостовірних відомостей та з порушенням вимог закону, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.

12.01.2026 від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.94-95), за змістом якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив наступне. Згідно з даними ІКС «Оберіг» ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 та, як особа, що вчинила адміністративне правопорушення, перебував у пошуку органів національної поліції з метою його адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_7 для складання протоколу про адміністративне правопорушення за звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 по причині не вставання ним на військовий облік за місцем оформлення ВПО (електронне звернення № НОМЕР_2 від 29.08.2025 року).

12.09.2025 року близько 15:00 позивач у супроводі працівників поліції прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де проведено звірку його військово-облікових даних через ІКС «Оберіг»,за результатами якої встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 та, як внутрішньо переміщена особа, не став на військовий облік за фактичним місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_6 (довідка ВПО від 29.03.2018 № 0000437857/629, адреса: АДРЕСА_1 ) у строк до 05.06.2025 року не пройшов повторний медичний огляд як особа, визнана обмежено придатною до військової служби (довідка ВЛК № 227-24 від 19.03.2024 року).

В цей же день старшим солдатом ОСОБА_4 складено протокол № 1591 за ч. 3 ст. 210 КУпАП (неставання на військовий облік за місцем проживання), який направлений до ІНФОРМАЦІЯ_9 , та протокол № 1590 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (непроходження повторного медичного огляду).

Суть правопорушення за протоколом № 1590 від 12.09.2025 року о 16:04 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи визнаним обмежено придатним, не пройшов повторний медичний огляд до 05.06.2025 року, чим порушив п. 2 Розділу II Закону України від 21.03.2024 № 3621-ІХ (у редакції Закону № 4235-ІХ від 12.02.2025).

Позивач був присутній при складанні протоколу, ознайомлений з правами за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також з датою та часом розгляду справи, однак від надання пояснень відмовився, що зафіксовано у протоколі та на відео.

На розгляд справи позивач не з`явився, заяв та клопотань не подавав. 23.09.2025 року відповідачем винесено постанову № 1590 про визнання позивача винним за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17 000 грн., копію якої направлено 24.09.2025 року рекомендованим листом № 0830200123592, який отримано позивачем 30.09.2025 року.

Відповідач зазначає, що згідно з довідкою ВЛК № 227-24 від 19.03.2024 року ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби та відповідно до п. 2 Розділу II Закону № 3621-ІХ обов`язок пройти повторний медичний огляд до 05.06.2025 року покладався на осіб, визнаних обмежено придатними.

Звертають увагу, що повторний медичний огляд позивач пройшов лише 15.10.2025 року, тобто після спливу встановленого законом строку.

Відповідач вважає, що постанова № 1590 винесена у межах повноважень, у порядку та спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням процедури та з урахуванням усіх обставин справи, тому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

13.01.2026 та 02.02.2026 повторно від представника ІНФОРМАЦІЯ_7 надішли клопотання, про вилучення ІНФОРМАЦІЯ_2 із кола відповідачів (а.с.70-73, 80-83).

Ухвалою від 04.11.2025 було відкрито провадження у вказаній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а.с.33-34).

Ухвалою суду від 09.01.2026 до участі у справі залучено співвідповідача – ІНФОРМАЦІЯ_10 та витребувано копію Довідок з відомчого обліку Міністерства оборони України (а.с.58-60).

У судовому засіданні представник позивача Єфремова І.І. позов підтримала, просила задовольнити, звертає увагу, що відповідач усунув усі порушення, пройшов повторний медичний огляд, строк звернення з адміністративним позовом до суду пропустив внаслідок хвороби. Також вважає, що відповідач пропустив строк накладення адміністративного стягнення, який має рахуватися з 06.06.2025. 

Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників.

Заслухавши думку представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступних висновку.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що 12.09.2025 відповідальним виконавцем адміністративного відділення старший сержант ОСОБА_5 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Бориспіолі Київської області склав щодо позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , протокол про адміністративне правопорушення №1590, відповідно до якого зазначив, 12.09.2025 року о 16 год. 04 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 під час звірки військово-облікових даних за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ІКС «Оберіг») виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який був визнаний обмежено придатним до військової служби, порушив вимоги п. 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21.03.2024 № 3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (в редакції Закону № 4235-ІХ від І2.02.2025), а саме: у строк до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення його придатності до військової служби, чим учиним правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАп (а.с.96).

Позивач ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколом, правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також поінформований, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16год. 00 хв. 23.09.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №8. Від надання пояснень та від підпису в протоколі відмовився, що підтверджується наданим відповідачем відеозаписом (а.с.101). 

Як визнано позивачем, на розгляд справи про адміністративне правопорушення 12.09.2025 він не з`явився.

Доказів того, що у позивача були поважні причини неявки, а також, що він повідомив про це відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач суду не надав.

23 вересня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 підполковником ОСОБА_3 винесено оскаржувану Постанову №1590 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на позивача штраф у розмірі 17000,00 грн. (а.с.17-18).

За змістом вказаної постанови встановлено, що 12.09.2025 року о 16 год. 04 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 під час звірки військово-облікових даних за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ІКС «Оберіг») виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який був визнаний обмежено придатним до військової служби, порушив вимоги п. 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21.03.2024 № 3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (в редакції Закону № 4235-ІХ від І2.02.2025), а саме: у строк до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення його придатності до військової служби.

При цьому зазначено, що при накладенні адміністративного стягнення, враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини. Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність не встановлено.

Копію оскаржуваної постанови позивач отримав рекомендованим листом 30.09.2025, що підтверджується трекінгом «Укрпошти» за штрихкодом листа (а.с.23,24).

Згідно з інформаційними довідками з електронної системи охорони здоров`я про медичні висновки про тимчасову непрацездатність (а.с.20-22), у період з 25.09.2025 по 02.10.2025 позивач хворів.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із абз. 8 підпункту 2. пункту 1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України які досягли 25 річного віку під час перебування на військовому обліку призовників».

Відповідно до абз. 5 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Так, 04 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (далі Закон № 3621).

Відповідно до п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3621-IX, громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

Військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повторно оглядаються ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після додаткового обстеження. Направляє на обстеження лікар - член ВЛК районного, міського, про що вносить відповідний запис у реєстр ЕСОЗ. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатку 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатку 1 до цього Положення.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX (яким були внесені зміни до Закону № 2232-ХІІ, набрав чинності з 18.05.2024) скасовано статус «обмежено придатний» та установлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

15.02.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12 лютого 2025 року (далі - Закон №4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону № 3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2025 року № 519 внесені зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом.

Вказані громадяни зобов`язані з 15 лютого 2025 року (дати набрання чинності Закону № 4235-ІХ) до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_13 , що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (а.с.97)

Згідно із висновком ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_9 від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 , 1985 року народження, визнаний обмежено придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №227-24 від 19 березня 2024 (а.с.98). 

Позивач не заперечує викладені в оскаржуваній постанові обставини щодо невиконання ним обов`язку самостійного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження до 05 червня 2025 року повторного медичного огляду.

Згідно із даними, роздрукованими позивачем з офіційного мобільного застосунку Міністерства оборони України «Резерв+», позивач ОСОБА_1 пройшов такий повторний огляд ВЛК лише 15.10.2026 та згідно із постановою ВЛК – придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установа), медпідрозілах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони (а.с.19).

За таких обставин ІНФОРМАЦІЯ_5 мав достатні та законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки він, усупереч вимогам Закону № 4235-ІХ, яким внесено зміни до Закону № 3621-ІХ, та пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», у строк до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.

В цьому зв`язку суд враховує, що відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.7 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. 

Згідно із Довідкою з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (№84/22 від 20.01.2022) ІНФОРМАЦІЯ_10 є державною організацією (установ, заклад) та має статус юридичної особи (а.с.75-76).

Згідно із Довідкою з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (№185/21 від 26.10.2021) ІНФОРМАЦІЯ_14 має правовий статус - без права юридичної особи (а.с.78-79).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що в межах спірних правовідносин, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені, у даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_2 – структурним підрозділом якого є ІНФОРМАЦІЯ_14 , посадовою особою якого винесено оспорювану постанову.

Верховний Суд у постановах від 26.12.2019 у справі №724/716/16 та від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17 зазначив, що використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З у рахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_10 є державною організацією та належним відповідачем у справі.

Доводи представника позивача, що відповідач наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу поза межами строку визначеного ст.38 КУпАП не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вчинене позивачем порушення є триваючим та було виявлено ІНФОРМАЦІЯ_5 12.09.2025.
Відповідно до ч.9 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2021 року у справі № 560/2798/19 зазначено про те, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. 

Встановлено, що позивач був зобов`язаний у період з 15 лютого 2025 року до 05 червня 2025 року включно, пройти повторний медичний огляд з метою визначення його придатності до військової служби, тобто такий безперервно не виконував покладений на нього обов`язок, передбачений законом, відтак правопорушення, вчинене позивачем, кваліфікується як триваюче правопорушення.

Вчинене позивачем правопорушення було виявлено відповідачем 12 вересня 2025 року, та 23 вересня 2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Згідно з вимогами ч.3 ст.288КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Враховуючи вимоги ст.ст.121,122 КАС України, слід поновити позивачу строк звернення з адміністративним позовом до суду, який пропущений з поважних причин, у зв`язку з тим, що копія постанови день розгляду справи у зв`язку з неявкою позивача йому не вручалася та була ним отримана засобами поштового зв`язку 30.09.2025. Крім того, з метою отримання правової допомоги він звернувся до Північного межрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги та відповідне доручення на представництво інтересів позивача у суді видано 28.10.2025 (а.с.26).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки спірне рішення суб`єкта владних повноважень прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі та в межах наданих йому повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 74-77, 122, 123, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати поважної причину пропуску на звернення з адміністративним позовом та поновити ОСОБА_1 строк на звернення з адміністративним позовом до суду.

У задоволенні позову про визнання незаконною та скасування постанови, винесеної т.в.о. керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 №1590 від 23 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня підписання (проголошення) судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного 

Суддя І.В. Муранова-Лесів