ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.03.2026	Справа № 910/8863/25 (754/11621/25)	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет"(08205, Київська обл., м.Ірпінь, вул. М.Стельмаха, 9А, офіс 204, ідентифікаційний номер 43311346) 
до   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення 53 094,00 грн.
в межах справи №910/8863/25
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про неплатоспроможність
Суддя Мандичев Д.В. 
Представники учасників: не викликались.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/8863/25 про непратопросможність фізичної особи ОСОБА_1 . 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що 17.02.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 8845284. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 21000,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,95 % щоденно, комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми наданого кредиту (3622,50 грн.), у разу порушення позичальником строків повернення кредиту, нараховується неустойка в розмірі 1050,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. 26.06.2025 між ТОВ " 1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено договір факторингу № 26/06/25, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту № 8845284 у розмірі 53094,00 грн., з яких: 21000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 17971,50 грн. - сума заборгованості за процентами, 3622,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 10500,00 грн. заборгованості за пенею/неустойкою.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторінСудове засідання призначено на 29.09.2025.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.11.2025 цивільну справу № 754/11621/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, передати за підсудністю на розгляд до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/8863/25 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 прийнято справу №754/11621/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" до ОСОБА_1 про стягнення 53 094,00 грн. до розгляду в межах справи №910/8863/25; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Ухвала про прийняття справи до розгляду доставлена до електронного кабінету позивача 26.12.2025 о 21:57 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 27.12.2025. 
Також, дана ухвала суду доставлена до електронного кабінету відповідача 26.12.2025 о 21:50 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 27.12.2025.
Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2025, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

17.02.2025 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) укладено Договір про надання коштів у кредит №8845284 (надалі - Договір кредиту), умовами якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 21 000,00 грн. строком на 360 днів ( з 17.02.2025 по 11.02.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 3 622,50 грн.). У разі порушення Позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 1 050,00 грн. за кожен день понадстрокового користування.
Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 141428, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпису 141428 - 17.02.2025 17:38:55, підтверджується довідкою про ідентифікацію.
На виконання умов кредитного договору №8845284 від 17.02.2025 Кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Дані обставини підтверджуються електронною платіжною інструкцією № clcf85ed-а660-4198-S182-с9с14e6d6c35 від 17.02.2025.
Згідно з листом №25/06/25-13 від 25.06.2025 TOB « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № clcf85ed-а660-4198-8182-с9с14e6d6c35 перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №8845284.
Також, відповідно до довідки № КД-000034883/ТНПП від 26.06.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції TOB « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК Фінекспрес» та TOB « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступної платіжної операції: 17.02.2025, сума 21 000,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу clcf85ed-a660-4198-8182-c9cl4e6d6c35. 
Оскільки відповідач у встановлений Договором кредиту строк та порядок не повернув кредит, за ним утворилась заборгованість у розмірі 53 094,00 грн., з якої: 21 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 971,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 3 622,50 грн. - сума заборгованості за комісією; 10 500,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою.
У подальшому, між TOB « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінпром маркет» (Фактор) укладено Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025.
Згідно з п. 2.1.3. договору перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора вимоги. 
Відповідно до Реєстру прав вимог №26/06/25-01 від 26.06.2025 Клієнт відступив Фактору право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах, передбачених Договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025, в тому числі до відповідача в сумі 53 094,00 грн., з яких 21 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17 971,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3 622,50 грн. - сума заборгованості за комісією; 10 500,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне. 
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Отже, на підставі Договору факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 права вимоги до позичальника за Договором кредиту від 17.02.2025 №8845284 перейшли до позивача.
Згідно п. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Із матеріалів справи вбачається, що Договір кредиту №8845284 підписано відповідачем 17.02.2025 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме підпису 141428.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Факт видачі боржнику кредитних коштів за Договором кредиту №8845284 підтверджується електронною платіжною інструкцією, а також листом №25/06/25-13 від 25.06.2025 TOB « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та довідкою № КД-000034883/ТНПП від 26.06.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес», як платіжної установи.
Натомість, відповідач не надав до суду доказів повного та своєчасного повернення кредиту за Договором кредиту №8845284, а також сплати відсотків та комісії.
Таким чином, із матеріалів справи слідує, що заборгованість відповідача за Договором кредиту від 17.02.2025 №8845284 становить 21 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 17 971,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3 622,50 грн. - сума заборгованості за комісією.
Щодо заявленої позивачем до стягнення 10 500,00 грн. пені, суд зауважує таке.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває й наразі.
Оскільки нарахування пені в загальному розмірі 10 500,00 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором кредиту від 17.02.2025 №8845284 здійснено за період дії в Україні воєнного стану, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову в цій частині.
Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо заявлених до розподілу 3 500,00 грн. витрат на правову допомогу, суд зауважує наступне.
Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Із матеріалів справи слідує, що між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною укладено договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024.
У п.п. 4.1. Договору визначено, що Клієнт сплачує на користь Адвоката винагороду, зокрема у розмірі 3 500,00 грн.: вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви (500,00 грн.), підготовку/складання позовної заяви до Боржника за договором кредиту у малозначній справі (3 000,00 грн.), що разом складає 3 500,00 грн.
Відповідно до витягу з акту №16-П від 11.07.2025 про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 адвокатом надано позивачу професійну правничу допомогу, зокрема за вивчення/збір документації та складання позовної зави до відповідача, на суму 3 500,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 11.07.2025 № 579937082.1 позивачем сплачено на користь адвоката грошові кошти в сумі 350 000,00 грн. згідно з актом № 16-П приймання наданої правничої допомоги від 11.07.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання заінтересованої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Так, частина 5 статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відтак, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 910/7765/20.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, ураховуючи ціну позову, обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу всі витрати на професійну правову допомогу та визначити для розподілу 2 000,00 грн., відмовивши в решті заявленої позивачем суми.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет"(08205, Київська обл., м.Ірпінь, вул. М.Стельмаха, 9А, офіс 204, ідентифікаційний номер 43311346) 21 000 (двадцять одну тисячу) грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 17 971 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одну) грн. 50 коп. заборгованості за відсотками, 3 622 (три тисячі шістсот двадцять дві) грн. 50 коп. заборгованості за комісією, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 943 (одна тисяча дев`ятсот сорок три) грн. 34 коп., витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1 604 (одна тисяча шістсот чотири) грн. 48 коп.
3. У решті вимог відмовити.
4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 09.03.2026

Суддя Д.В. Мандичев