Справа № 308/2565/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

26 лютого 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого Собослоя Г.Г.
суддів Кожух О.А., Мацунича М.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якого діє представник Виноградов Юрій Ернестович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2025 року у справі № 308/2565/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося у суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 18.04.2024 між АТ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №496759-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надає відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності. Вказує, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Однак ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором, а лише частково сплатила гроші, у зв`язку з чим у неї станом на 08.02.2025 року утворилась заборгованість за Договором №496759-КС-001 про надання кредиту в розмірі 42436,38 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 10000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах – 31377,03 грн.; суми прострочених платежів за комісією – 1059,35 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає.
На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №496759-КС-001 про надання кредиту від 18.04.2024 року у розмірі 42436,38 грн. та судові витрати в розмірі 2422.4 грн. судового збору.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 496759-КС-001 про надання кредиту від 18.04.2024 року заборгованість у сумі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч), яка складається з: 10 000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту та 10 000 грн. - сума прострочених платежів по процентам.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у сумі 1141,43 грн.
У решті вимог позовної заяви відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення в частині незадоволених позовних вимог, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції помилково ототожнив нараховані проценти за користування кредитом із неустойкою або заходами відповідальності за прострочення, застосував норми про зменшення штрафних санкцій та безпідставно зменшив суму процентів до розміру основного боргу, посилаючись на принципи розумності й справедливості та нібито їх непропорційність сумі кредиту.
Натомість ТОВ «Бізнес Позика» зазначає, що проценти є платою за користування кредитом, а не санкцією, нараховані відповідно до умов договору із фіксованими стандартною (2,00000000% на день) та зниженою (1,15288411% на день) ставками, які є незмінними протягом строку дії договору та не можуть бути збільшені кредитодавцем в односторонньому порядку.
Позивач не нараховував та не заявляв до стягнення жодної неустойки (ст. 549 ЦК України) чи відповідальності за прострочення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України), а також не нараховував проценти поза межами строку дії договору, тому суд першої інстанції безпідставно ототожнив договірні проценти як плату за користування кредитом із штрафними санкціями та неправильно застосував норми матеріального права.
Вказує на те, що збільшення загальної вартості кредиту зумовлене порушенням Позичальником графіку платежів, оскільки проценти нараховуються щоденно на залишок заборгованості: з 18.04.2024 по 09.05.2024 застосовувалася знижена ставка 1,15288411% на день, а з 10.05.2024 по 03.10.2024 — стандартна 2,00000000% на день, що відповідає умовам договору та принципу свободи договору, з яким Позичальник добровільно погодився.
Щодо комісії за надання кредиту у розмірі 1 059,35 грн (частково сплаченої з передбачених договором 1 500,00 грн), апелянт зазначає, що вона прямо передбачена умовами кредитного договору, добровільно погоджена позичальником та включається до загальних витрат за споживчим кредитом відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Суд першої інстанції помилково визнав положення про комісію нікчемним, неправильно витлумачивши норми закону та безпідставно ототожнивши комісію за надання кредиту з оплатою невизначених додаткових послуг, хоча жодних окремих супутніх послуг позивач не встановлював і до стягнення не заявляв. Посилання суду на практику щодо комісії за обслуговування кредиту в договорах АТ КБ «ПриватБанк» є нерелевантним, оскільки там йдеться про інший вид комісії (щомісячну, у відсотковому значенні та встановлену в публічній пропозиції), тоді як у даній справі спір стосується одноразової комісії за надання кредиту, погодженої сторонами безпосередньо в договорі, тому відмова у стягненні 1 059,35 грн є безпідставною.
У зв`язку з наведеним апелянт просить рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, а саме з 10 000 грн на суму у розмірі 31 377 грн 03 коп. та скасувати у частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення комісії за надання кредиту та ухвалити нове про задоволення вимоги про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1059 грн 35 коп.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову у цій справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не належить до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Встановлено, що 18.04.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 496759-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», у розмірі 10 000,00 грн .
ТОВ «Бізнес Позика» 18.04.2024 року Вороняк К.С. направлено пропозицію (оферту) укласти договір № 496759-КС-001 про надання кредиту.
У свою чергу 18.04.2024 року ОСОБА_1 прийнято (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 496759-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7169, на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.
Із копії паспорта споживчого кредиту встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 10 000,00 грн, строком на 169 днів (24 тижні), безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів.
Як видно з копії візуальної форми послідовності дій клієнта встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» сформовано послідовність дій товариства та клієнта в ІТС.
Таким чином, 18.04.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 496759-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,00000000 - Стандартна процентна ставка за Кредитом в день; 1,15288411 - Знижена процентна ставка за Кредитом, в день, комісія за надання кредиту 1500,00 грн; термін дії договору встановлений до 03.10.2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 26 040,00 грн.
Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою від 07.02.2024 року.
Із копії розрахунку заборгованості за кредитом у гривні встановлено, що станом на 08.02.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика» у сумі 42436,38 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту.
Задовольнивши вимогу про стягнення відсотків частково, суд першої інстанції виходив із того, що заявлена до стягнення сума у 31 377,03 грн є непропорційною розміру основного боргу у 10 000,00 грн, порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності, створює дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу і встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за невиконання зобов`язань за кредитним договором. З огляду на це суд зменшив розмір процентів до розміру заборгованості за основним кредитом, визначивши його у сумі 10 000,00 грн, що забезпечує розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у конкретних правовідносинах.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції за наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Факт укладення між ТОВ «Бізнес Позика» Та ОСОБА_1 . Договору № 496759-КС-001 про надання кредиту від 18.04.2024 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», встановлено судом першої інстанції та в апеляційному порядку сторонами не оспорюється.
Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до положень ст. ст. 1046, 1054 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі №300/438/18.
При цьому питання щодо повернення кредиту, нарахування і сплати процентів за користування кредитом визначаються умовами кредитного договору.
Відповідно до укладеного 18 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 договору № 496759-КС-001 про надання кредиту ТОВ «Бізнес позика» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 10 000,00 грн, шляхом перерахування вказаної суми коштів на рахунок останньої, зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою.
Відповідно до п. 2.13. договору визначено датою повернення кредиту у повному обсязі 03.10.2024.
Пунктом 2.4 договору визначено два види процентної ставки - стандартна та знижена. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000%, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15288411%, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору.
Згідно з п. 3.2.3. договору сторонами було передбачено повернення кредиту, сплату процентів та комісії за відповідним графіком платежів, який передбачає зобов`язання позичальника щодо внесення в рахунок повернення кредиту, сплати процентів та комісії періодичних платежів. При цьому у графіку вказано, що загальна сума платежів за договором складає 26 040,00 грн, з яких: 10 000,00 грн. - загальна сума платежів по кредиту, 14 540,00 грн - загальна сума платежів по процентах, 1 500,00 грн - загальна сума платежів по комісії. 
Разом з тим, п. 3.2.2. договору визначено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.
Також, в п. 3.2.3 договору сторони погодили, що графік погашення заборгованості розрахований виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі.
Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала графік погашення заборгованості, що відповідно призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у графіку погашення заборгованості.
Як вбачається з наданих суду розрахунків, нараховані ТОВ «Бізнес Позика» проценти у загальній сумі 31 377,03 грн включають в себе проценти нараховані за зниженою процентною ставкою 1,15288411% та проценти нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000%, що відповідає умовам укладеного сторонами договору.
Наявність укладеного договору № 496759-КС-001 від 18.04.2024, який не оскаржено відповідачем, вважається таким, що укладений і такий створює обов`язки для його сторін.
Відтак, ТОВ «Бізнес Позика» мало право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 31 377,03 грн.
Доводи апелянта щодо стягнення комісії за надання кредиту колегія суддів також визнає обґрунтованими, оскільки така комісія чітко встановлена кредитним договором як разова та фіксована, узгоджена з позичальником при укладенні договору та відображає реальні витрати кредитодавця на надання кредиту. Вона не передбачає додаткових чи супутніх послуг і відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та принципам прозорості та справедливості у відносинах між кредитором і споживачем.
Отже, вимога Позивача про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1 059,35 грн є законною та підлягає задоволенню.
Відповідно, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2025 року підлягає зміні у частині визначення розміру заборгованості за відсотками та комісією. 
З урахуванням вказаних висновків всього за договором № 496759-КС-001 про надання кредиту від 18.04.2024 з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 42 436,38 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 31 377,03 грн - сума прострочених платежів по процентам; 1 059,35 грн - сума прострочених платежів за комісією.
Також, підлягає зміні і рішення суду першої інстанції і в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» та збільшує цей розмірі з 1141,43 грн до 2 422,40 грн.
Крім того, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 633,60 грн, тобто пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2025 року – змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 496759-КС-001від 18 квітня 2024 року у розмірі 42 436,38 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 10 000грн.,суми прострочених платежів по процентах 31 377,03 грн та суми прострочених платежів за комісією 1 059,35,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 2 422 грн.»
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 633,60 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.
Головуючий: 
Судді: