Справа № 456/5785/25
Провадження № 2/456/339/2026

РІШЕННЯ
іменем України

24 березня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Яніва Н. М. ,
з участю секретаря судового засідання Сунак Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Короткий виклад позицій сторін у справі.
Позивач ТОВ «Укр кредит фінанс», через свого представника – Щербань В.С., скориставшись системою «Електронний суд», звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, у якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 85 710,94 грн. Крім того, позивач просить, при ухваленні рішення покласти на відповідачку судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору, у розмірі 2 422, 40 грн..
В обґрунтування поданої позовної заяви, позивач зазначає, що 13.01.2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» і відповідачкою у справі – ОСОБА_1 , було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1330-8263. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 20 000 грн; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів; знижена % ставка – 1,20 % в день; стандартна % ставка – 1,50 % в день. Позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Однак, відповідачка всупереч умовам кредитного договору, порушила вищезазначені умови і в кінцевому підсумку не повернула у повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору.
Таким чином, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором борг відповідачки становить 85 710,94 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 18 790,94 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 66 920 грн., який в добровільному порядку остання не погашає, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Представник за довіреність Микаєлян П.Ш., діючи від імені відповідачки ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечив факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів та повідомив суд про бажання врегулювати спір у добровільному порядку. Втім, надалі скерував до суду пояснення, у яких зазначив, що вважає суму нарахованих відсотків неспівмірною та незаконною. В обґрунтування своєї позиції стверджував, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Таким чином, сукупна сума всіх платежів за кредитним договором № 1330-8263 від 13.01.2024 року, на думку представника відповідачки, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором. Крім того, вважає комісію за надання кредиту у розмір 15% від суми отриманого кредиту завищеною. Також зазначає, що позивачем надано суду довідку-розрахунок, однак представник відповідачки вважає,що можливо це і довідка, але аж ніяк не розрахунок, оскільки позивач мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема, справжній фінансовий розрахунок з якого було би чітко видно звідки взялась сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 790,94 грн. вказана позивачем. Також представник відповідачки за довіреність Микаєлян П.Ш., звертає увагу суду на те, що відповідачкою було внесено кошти на погашення заборгованості, однак, на його думку, при нарахуванні відсотків сплачена сума не відмінусована. У зв`язку з наведеним, стороною відповідачки надано альтернативний розрахунок заборгованості та зазначає, що на їх думку, заборгованість за кредитним договором становить 30 831,32 грн. При цьому, представник відповідачки зазначає, що останньою з метою мирного (досудового) врегулювання спору, 11.02.2026 року, було сплачено позивачу ще 2 000 грн. Таким чином заборгованість за кредитним договором становить загальну суму 28 831,32 грн. Підсумовуючи сторона відповідачки зазначає, що саме цю суму боргу, на основі проведеного ними розрахунку вона визнає та готова сплатити.
Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.10.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.. 
На виконання положень ч. 6 ст. 187 ЦПК Українисуддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, який не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідачки ОСОБА_1 ..
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 03.11.2025 року позовну заяву ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2025, 22.12.2025, 29.01.2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 12.02.2026 року, без оформлення окремого процесуального документа, розгляд справи відкладено для надання можливості відповідачці врегулювати спір у добровільному порядку.
Довідкою від 02.03.2026 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на листку непрацездатності.
Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте такі у судове засідання не з`явилися та не забезпечили явку уповноважених представників.
Втім, судом задоволено клопотання представника позивача, про розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розгляд справи по суті відбувся 24.03.2026 року.
Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Встановленні судом фактичні обставини справи.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Відтак, судом встановлено, що 13.01.2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» і відповідачкою у справі – ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1330-8263. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора сторін.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачеві кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 20 000 грн; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів; знижена % ставка – 1,20 % в день; стандартна % ставка – 1,50 % в день.
Також, серед умов кредитного договору встановлено комісію за видачу кредиту, яка становить 15% від суми виданого кредиту.
Позивач, через партнера АТ КБ «Приватбанк», видав відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок вказаний останньою у особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр кредит фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року на карту отримувача, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Однак, у свою чергу відповідачка порушила умови кредитного договору і в кінцевому результаті не повернула в повному обсязі кредитні кошти, а також не виконала в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання, а тільки частково вносила грошові кошти на повернення кредиту, а саме 26.01.2024 року у розмірі 4763,03 грн, 09.02.2024 року у розмірі 4763,03 грн, 22.02.2024 року у розмірі 4763,03 грн.
В результаті порушених зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 26.08.2025 року у відповідачки ОСОБА_1 наявна заборгованість у загальному розмірі 90 721,64 гривень.
При цьому, судом встановлено, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 5 010,70 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 85 710,94 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 18 790,94 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 66 920 грн.
Поряд з цим, судом з аналізу долученої відповідачкою квитанції №283310072 від 11.01.2026 року встановлено, що остання сплатила на рахунок ТОВ «Укр кредит фінанси» 2 000 грн для погашення суми боргу за кредитним договором №1330-8263.
Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. 
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У свою чергу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Разом з тим стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 2-383/2010.
Мотиви, з яких виходив суд та висновки суду за результатом розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. 
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Судом беззаперечно встановлено, що між ТОВ «Укр кредит фінанс» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1330-8263, що підтверджується матеріалами справи. При цьому жодна зі сторін, у тому числі відповідачка, не заперечувала факту його укладення.
При укладенні кредитного договору сторони погодили усі істотні умови такого, суму кредитних коштів, строк кредитування, порядок та розмір нарахування процентів та інших зобов`язань.
Жодних заперечень з приводу того, що відповідачка не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів відповідачкою висловлено не було.
Отже, підписавши договір, відповідачка посвідчив свою обізнаність та згоду з їх умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту, позики до вільно обраної нею фінансової установи, отримавши всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Так, серед умов кредитного договору встановлено комісію за видачу кредиту, яка становить 15% від суми виданого кредиту.
Виходячи з аналізу роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, законодавством України прямо визначені можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача.
Крім того, відповідно до п.6.1 Правил відкриття кредитної лінії, за користування кредитом позичальнику нараховуються, а позичальник повинен сплатити кредитодавцю проценти у розмірі, який зазначено в договорі про відкриття кредитної лінії. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день.
Згідно п.6.5 Правил відкриття кредитної лінії, сплату процентів за користування кредитом, комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів дати, які є останніми днями відповідних базових періодів. Повернення суми кредиту позичальник зобов`язаний здійснити в останній календарний день строку кредитування, що зазначений у договорі, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця. Отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в якості оплати процентів за користування Кредитом, комісії за видачу Кредиту та повернення суми Кредиту за загальним правилом в останній день кожного базового періоду згідно графіку платежів. У випадку сплати позичальником прострочених процентів за користування Кредитом, простроченої комісії за видачу Кредиту простроченої до повернення суми кредиту отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в рахунок оплати вказаної заборгованості в дату їх надходження на банківський рахунок кредитодавця.
З долученого позивачем розрахунку заборгованості за договором №1330-8263 від 13.01.2024 року, вбачається, що з 13.01.2024 року по 08.03.2024 року включно відповідачці нараховувалися відсотки за користування кредитом за зниженою ставкою у розмірі 1,20% від суми кредиту - 20 000 грн, що становило 240 грн у день.
Так вбачається, що 26.01.2024, 09.02.2024, 22.02.2024 року відповідачкою внесено кошти на погашення боргу у сумі по 4 763,01 грн, які першочергово розподілилася на погашення нарахованих відсотків та залишку комісії.
Надалі, після повного погашення суми нарахованої комісії, а також наявної станом на 22.02.2024 року заборгованості за відсотками, здійснилося часткове зарахування внесених відповідачкою коштів на погашення суми заборгованості за тілом кредиту, та така від 23.02.2024 року становила 18 790,94 грн.
Відтак, від 23.02.2024 року відповідачці нараховувалися відсотки за користування кредитом за зниженою ставкою у розмірі 1,20% від непогашеної суми кредиту - 18 790,94 грн, що становило 225,49 грн у день.
Наведене спростовує позицію представника відповідача про те, що неможливо встановити звідки утворилася сума боргу за тілом кредиту у розмірі 18 790,94 грн, а також твердження останнього про те, що позивачем не бралися до уваги внесені відповідачкою кошти на погашення суми боргу.
Надалі, з 10.03.2024 року по 07.11.2024 року (останній день кредитування) відповідачці нараховувалися відсотки за користування кредитом за стандартною ставкою у розмірі 1,50% від непогашеної суми кредиту - 18 790,94 грн, що становило 281,86 грн. у день.
Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Таким чином, починаючи з 20.08.2024 року і по 07.11.2024 року, нарахування відсотків за користування кредитом мало здійснюватися за процентною ставкою – 1% від непогашеної суми кредиту - 18 790,94 грн, що становило 187,90 грн. в день, та сума утвореної заборгованості за процентами за період повинна становити – 15 032,75 грн (за формулою 18 790,94 * 1% * 80 (кількість днів у вказаному періоді з 20.08.2024 року по 07.11.2024).
Поряд з цим, судом встановлено, що до 20.08.2024 року відповідачці нараховано відсотків за користування кредитними коштами на суму 49 381,90 грн.
Таким чином, підсумовуючи, загальний розмір суми заборгованості з процентами, який відповідає вимогам законодавства та підлягає стягненню з відповідачки становить 64 414,65 грн. (15 032,75 + 49 381,90)
Отже, загальна сума боргу відповідачки на дату подання позовної заяви до суду, з урахуванням вимог законодавства, становить 83 205,59 грн, що складається з суми боргу за тілом кредиту у розмірі 18 790,94 грн та суми боргу за процентами у розмірі 64 414,65 грн.
Поряд з цим, судом встановлено, що після пред`явлення позову, відповідачкою ОСОБА_1 для погашення суми боргу за кредитним договором №1330-8263 сплачено 2 000 грн.
Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 81 205,59 грн. (83 205,59 - 2 000), а тому позовні вимоги ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем, при поданні даної позовної заяви до суду, було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який підтверджено платіжною інструкцією №77528 від 11.09.2025 року.
Відтак, у зв`язку із частковим задоволенням заявлених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 294,98 грн(81 205,59 х 100 : 85 710,94 = 94,74 %; 2 422,40 х 94,74 % : 100% = 2 294,98)
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 81 205 (вісімдесят одна тисяча двісті п`ять) гривень 59 коп.,
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 294 (дві тисячі двісті дев`яносто чотири) гривні 98 коп..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Повне найменування учасників справи:
 
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс»; місцезнаходження юридичної особи: б-р. Лесі Українки, 26, оф. 407, м. Київ, 01133; код у ЄДРПОУ: 38548598, 
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя        Назар ЯНІВ