П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1339/26	

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.
дата складання повного тексту
ухвали суду 11.02.2026 року;
м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючої судді Казанчук Г.П.
Суддів: Єщенка О.В., Градовського Ю.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу КОЛГОСПУ «ПРОМЕТЕЙ» на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом КОЛГОСПУ «ПРОМЕТЕЙ» до Березнегуватської селищної ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2025 № 27 щодо надання земельних ділянок для городництва в межах сіл Новоросійське та Кавказ, -

УСТАНОВИВ:

КОЛГОСПУ «ПРОМЕТЕЙ» звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Березнегуватської селищної ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2025 № 27 щодо надання земельних ділянок для городництва в межах сіл Новоросійське та Кавказ.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою КОЛГОСПУ «ПРОМЕТЕЙ» до Березнегуватської селищної ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 07.05.2025 № 27 щодо надання земельних ділянок для городництва в межах сіл Новоросійське та Кавказ.
Не погодившись зі зазначеною ухвалою, КОЛГОСП «ПРОМЕТЕЙ» подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року по справі №400/1339/26 за позовом КОЛГОСПУ «ПРОМЕТЕЙ» до Березнегуватської селищної ради Миколаївської області; направити справу до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що право постійного користування Позивача підтверджено рядом судових рішень, які переліченим ним у адміністративному позову. У даній справі Позивач оскаржує рішення Відповідача з підстав недотримання норм діючого законодавства щодо виділення таких земельних ділянок, оскільки розташування наданих земельних ділянок не відповідають Генеральному плану, який затверджений Виконавчим комітетом Миколаївської обласної ради народних депутатів Розпорядженням № 7-р від 09.01.1991 року.
Крім того, апелянт наголошує, що процес набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель державної чи комунальної власності відбувається поетапно – починаючи з отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проєкту. Таким чином, правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб проєкту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність. 
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено розгляд справи за правилами письмового провадження.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Направляючи адміністративну справу за підсудністю до господарського суду Миколаєвської області, Миколаївський окружний адміністративний суд виходив з того, що предметом у цій справі є рішення відповідача, яким надано в користування фізичним особам земельні ділянки, що знаходяться на земельній ділянці, яка перебуває на праві постійного користування позивача. Тобто позов спрямований на усунення перешкод у користуванні позивачем земельної ділянки, яка перебуває у нього на праві постійного користування. 
Так, Миколаївський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що даний спір стосується спору щодо рішень суб`єктів владних повноважень, якими обмежується (припиняється) право постійного користування земельних ділянок юридичних осіб підвідомчі господарським судам.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
За змістом пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до вимог статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).
Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення.
Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої він може впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Предметом спору у даній справі є рішення Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, яким про визнання протиправним та скасування рішення Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 07.05.2025 № 27 «Про надання дозволу громадянам України на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду терміном на 10 років для городництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування, в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області».
Вказаним рішенням Березнегуватської селищної ради Миколаївської області надано дозвіл 26 громадянам України на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
07 грудня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 383/1263/21, провадження № 61-8718 св 22 досліджував питання щодо юрисдикційної підсудності спору відносно рішення органу місцевого самоврядування про надання або відмови у надані дозволу на розробку проєкту землеустрою. Під час розгляду даної справи Верховний Суд виклав відповідний висновок. 
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження. 
Публічно-правовий спір – це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України). 
Суб`єкт владних повноважень – це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних із реалізацією публічної влади. 
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. 
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а, провадження № 11-574апп18). Публічно-правовий спір має також особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
Процес набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель державної чи комунальної власності відбувається поетапно – починаючи з отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проєкту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією рішення органу місцевого самоврядування щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб. 
При прийнятті рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орган місцевого самоврядування виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади у публічно правових відносинах. 
Аналізуючи вищевикладені норми процесуального законодавства, які розмежовують юрисдикцію адміністративних та загальних судів, а відтак і види судочинства адміністративне та цивільне судочинство відповідно, колегія суддів дійшла висновку, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. 
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. 
Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. 
Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. 
Публічно правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Якщо ж стороною такого приватноправового спору є юридична особа, а також сам спір пов`язаний із захистом права власності, він підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року по справі №1340/6162/18, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі №826/3051/18 та від 18 грудня 2019 року по справі №802/2270/17-а.
Водночас колегія суддів зауважує, що слід відзначити, що рішення відповідного державного органу про надання особі дозволу на розроблення проєкту землеустрою є лише одним з етапів, однієї зі стадій процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Відтак правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення цього органу, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб. Тому і сам спір як щодо такого рішення, так і оскарження дій суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим. 
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі №380/624/16-ц, від 23 січня 2019 року по справі №308/10112/16-а, від 18 грудня 2019 по справі №160/4211/19.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що щодо рішення Березнегуватської селищної ради Миколаївської області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою виник із приводу діяльності суб`єкта владних повноважень і є публічно-правовим, тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
При цьому, колегія суддів зазначає про помилковість суду першої інстанції, що предметом спору даної справи є рішення органу місцевого самоврядування, яким надано в користування фізичним особам земельні ділянки, що знаходяться на земельній ділянці, яка перебуває на праві постійного користування позивача, оскільки оскаржене рішення Березнегуватської селищної ради Миколаївської області є відмінним від рішення про передачу в користування земельної ділянки.
Так, матеріали справи мітять заяви громадян про затвердження проєкту землеустрою, проте, наявність вказаних документів незмінює сам предмет спору.
За таких обставин підстави для висновку про те, що дана справа підсудна господарському суду відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження.
Згідно з вимогами ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За наслідком апеляційного перегляду справи колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає встановленим у статті 242 КАС України критеріям законності та обґрунтованості, оскільки постановлена судом першої інстанції з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому, на підставі ст.320 КАС України, ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 316, 320, 321, 325, 327 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КОЛГОСПУ «ПРОМЕТЕЙ» задовольнити частково.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року скасувати.
Направити справу №400/1339/26 за адміністративним позовом КОЛГОСПУ «ПРОМЕТЕЙ» до Березнегуватської селищної ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2025 № 27 щодо надання земельних ділянок для городництва в межах сіл Новоросійське та Кавказ для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча-суддя Г.П.Казанчук

Судді О.В.Єщенко

Ю.М.Градовський