ОКРЕМА ДУМКА

20 лютого 2026 року 

м. Київ

справа №520/5814/24
адміністративне провадження №К/990/36443/24

У постанові Верховного Суду від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, вирішуючи питання про застосування розрахункової величини, визначеної як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", замість фіксованої грошової величини 1762 гривні, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704", у пункті 63 відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20.10.2025 у справі № 600/3516/24-а та від 22.10.2025 у справі № 420/3824/25, у яких викладено правовий висновок про те, що з дня набрання чинності Постановою № 481 (20 травня 2023 року) та протягом усього періоду її дії (до 18 червня 2025 року) правові підстави для видачі довідок про розмір грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відсутні. Протягом зазначеного періоду визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями здійснювалося, виходячи з фіксованої величини 1762,00 грн, передбаченої Постановою № 481.

Судова палат сформувала новий правовий висновок про те, що до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного станом на 01 січня 2024 року відповідно до Постанови № 704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн.

З висновком судової палати не згідний з таких підстав:

У постанові від 26.06.2025 у справі № 480/7154/24 та інших з цієї категорії судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян сформулювала правовий висновок про обов`язковість застосування постанови Кабінету Міністрів України № 481 у спірний період.

Частина друга статті 346 Кодекс адміністративного судочинства України встановлює імперативний процесуальний обов`язок - у разі наміру відступити від правового висновку, викладеного в раніше ухваленому рішенні іншої палати, справа підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати.

Законодавець визначив об`єднану палату єдиним процесуальним механізмом узгодження різних підходів до тлумачення норм права. Самостійний відступ однієї палати від висновку іншої без передачі справи на розгляд об`єднаної палати є порушенням встановленого законом порядку.

У цій справі фактично відбувся відступ від правової позиції іншої палати без застосування процедури, передбаченої статтею 346 Кодексу адміністративного судочинства України.
Такий підхід створює ситуацію внутрішньої конкуренції правових позицій у межах одного суду касаційної інстанції.

Єдність судової практики є елементом конституційної функції Верховний Суд як найвищого суду в системі судоустрою України. Відхід від встановленої процесуальної процедури нівелює цей інституційний баланс.

Таким чином, вважаю, що справу слід було передати на розгляд об`єднаної палати.

Різні підходи різних палат одного Касаційного адміністративного суду до діючих військовослужбовців та пенсіонерів з числа військовослужбовців є неприйнятними, оскільки пенсійне забезпечення військовослужбовців відповідно до статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ має похідний характер від грошового забезпечення діючих військовослужбовців. Його структура та розрахункова база безпосередньо пов`язані з елементами грошового забезпечення осіб, які проходять службу.

У 2023- 2024 роках для діючих військовослужбовців застосовувалася фіксована грошова величина 1762 грн. Натомість застосування для пенсійного забезпечення прожиткового мінімуму 3028 грн створює ситуацію, коли похідна величина перевищує первинну.
Така конструкція порушує системну логіку правового регулювання. Похідний елемент не може перевищувати базовий без зміни самої моделі грошового забезпечення.

Прагнення забезпечити рівність прав військових пенсіонерів не може здійснюватися шляхом ігнорування принципу законності щодо діючих військовослужбовців. Якщо для однієї категорії застосовується одна розрахункова величина, а для іншої - майже удвічі більша, виникає дисбаланс, що створює іншу форму нерівності.

Такий підхід не враховує похідного характеру пенсійного забезпечення, створює ризик структурної деформації системи грошового та пенсійного забезпечення, призводить до потенційної соціальної напруги між різними категоріями військовослужбовців.
В умовах воєнного стану та обмежених бюджетних ресурсів держава має забезпечувати збалансованість між інтересами різних соціальних груп. Рішення, що фактично створює привілейований режим для однієї категорії без системних змін у базовому регулюванні, не відповідає принципу справедливості та правової узгодженості.

З огляду на викладене, вважаю, що відступ від раніше сформованої правової позиції без дотримання процедури, передбаченої статтею 346 Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосування розрахункової величини, не передбаченої бюджетними параметрами, є юридично необґрунтованим і таким, що не відповідає принципам правової визначеності, рівності та бюджетної збалансованості, закріпленим у Конституції України.

Суддя Кравчук В.М.