КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
Іменем України
Справа №133/4153/25

23.04.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Козятин кримінальне провадження № 12025020230000381 від 17.09.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Тростянець Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого:
- 24.07.2015 Погребищенським районним судом Вінницької області за ст. ст. 289 ч.1, 71, 72 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі; звільнений 07.03.2019 року по відбуттю строку покарання;
- 27.08.2020 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений по УДО 30.10.2023, невідбутий строк: 1 рік 1 місяць 29 днів;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення
У порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України про «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
У старшого солдата ОСОБА_4 , під час проходження служби на локації тимчасового розташування НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 що дислокувалась поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , 10.08.2025 виник злочинний умисел на тимчасове ухилення від проходження військової служби. 
З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, старший солдат ОСОБА_4 , без відповідних дозволів командирів і начальників, документального оформлення відпустки чи відрядження, за відсутності законних підстав та поважних причин, самовільно залишив місце служби тимчасового розташування НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Вільний час від проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_4 перебував за місцем проживання: АДРЕСА_2 
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини та проводив час на власний розсуд до моменту його затримання 16.09.2025 працівниками правоохоронного органу.
Так, 16.09.2025 біля 21 години 20 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись у дворі свого помешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , спільно зі своєю дружиною ОСОБА_6 та знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої.
Під час розпиття алкогольних напоїв, близько 21 години 40 хвилин, між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 раптово виникла словесна суперечка з приводу проходження військової служби останніми в лавах Збройних сил України. Під час даної суперечки в ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_7 . 
Реалізуючи свій умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння смерті, зайшов до свого помешкання, де в кухонній кімнаті взяв зі столу господарський ніж із пластмасовою рукояткою чорного кольору та лезом довжиною 18 см, на одній стороні якого наявне маркувальне позначення «ROALTY LINE», після чого, повернувшись на вулицю, підійшов до ОСОБА_7 , який в той час сидів на лавці, усвідомлюючи, що нанесення удару ножом в область грудної клітки зліва є життєво-небезпечним для життя людини, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті останнього, наніс ОСОБА_7 один удар ножом зверху до низу в область верхньої частини грудної клітки зліва в ділянку серця, спричинивши проникаюче ножове поранення в ділянці грудної клітки зліва, від якого останній помер на місці.
Смерть ОСОБА_7 наступила від колото-різаного поранення грудної клітки, що призвело до гострої масивної крововтрати, гемотампонади серця та лівобічного гемопневмотораксу. Між колючо-ріжучим пораненням грудей з ушкодженням внутрішніх органів та смертю ОСОБА_7 є прямий причинний зв`язок. 

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільному залишенні місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану та ч. 1 ст. 115 КК України - вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Психічне ставлення обвинуваченого до діяння, винним у вчиненні якого він визнається судом. Позиції сторін захисту та обвинувачення.
В суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільному залишенні місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану та ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині не визнав.
З мірою покарання, яку просив застосувати прокурор погодився. В наданому останньому слові, зазначив, що немає, що сказати.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі та ч. 1 ст. 115 КК України, призначити покарння у виді 10 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та остаточно призначити у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Захисник, адвокат ОСОБА_5 , зазначив, що вважає надто суворою, запропоновану стороною обвинувачення, міру покарання. Просив суд врахувати, неточності в наданих характеристиках на обвинуваченого та всі обставини справи, а також думку потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_11 11 листопада 2025 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що у зв`язку з проживанням за межами України не має можливості бути присутньою під час судового розгляду справи. У заяві вона просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності та повідомила, що не має матеріальних претензій до обвинуваченого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також обсяг доказів, які досліджувались судом на підтвердження пред`явленого обвинувачення
Судом постановлено здійснити дослідження доказів у повному обсязі.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість останнього у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

• Показаннями обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що у 2023 році був призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_3 (навчальний батальйон), а згодом проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , де прослужив близько одного року.
Зазначив, що військову частину самовільно не залишав, а був відпущений неофіційно, без оформлення відповідних рапортів чи наказів, у зв`язку з тим, що його дружина мала народжувати. Жодних рапортів про надання відпустки він не подавав, його відпустили «на словах». У частині був відсутній понад два тижні.
Щодо інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, пояснив, що того дня перебував біля будинку разом із знайомими — ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та дружиною останнього, які прийшли в гості близько 20–21 години. Вони вживали алкогольні напої (самогон, а до цього він також вживав пиво).
За його словами, під час перебування на подвір`ї між ним та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт. Маючи намір вигнати гостей, він зайшов до будинку, взяв ніж і, тримаючи його перед собою, вийшов на подвір`я з метою налякати присутніх, при цьому будь-яких ударів не наносив. Підійшов до ОСОБА_12 , який сидів на пеньку, а ОСОБА_13 у цей час, зі слів обвинуваченого, сам наштовхнувся на ніж.
Після цього обвинувачений зробив крок назад, а ОСОБА_13 впав на землю. Обвинувачений зазначив, що не пам`ятає, яким саме чином потерпілий наштовхнувся на ніж, однак пам`ятає, що приблизно через дві хвилини з грудної клітини та ротової порожнини потерпілого почала витікати кров.
Після події він відійшов, викинув ніж у таз із водою, який знаходився біля будинку, згодом дістав його та повернув на місце у будинку.
Також зазначив, що звернувся до ОСОБА_14 з проханням викликати швидку медичну допомогу.
Разом із тим, пояснити суду, яким чином потерпілий міг наштовхнутися на ніж, перебуваючи на відстані близько 1,5 метра, обвинувачений не зміг.
На питання свого адвоката чи розкаюється, зазначив, що йому шкода, що його син ростиме без батька.

?Показаннями свідків.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 , пояснила, що вони йшли через село з ОСОБА_13 (цивільний чоловік) та зайшли в гості до ОСОБА_15 , який ремонтував мотоблок. На подвір`ї вживали алкоголь, розпочався словесний конфлікт, (у тому числі через війну), після цього обвинувачений зайшов до будинку, взяв ніж та «загнав його у ОСОБА_7 .. Почали викликати швидку, а вона тримала рану, щоб не витікала кров.
Свідок вказала, що не бачила ніж, з яким ОСОБА_4 вийшов з будинку та підійшов до потерпілого. Після нанесеного удару, зазначила, що ОСОБА_7 встиг встати і спитати ОСОБА_4 : «що ти робиш?», після чого одразу впав на землю.
Швидку допомогу та поліцію викликав ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 втік.
Зазначила, що ОСОБА_4 говорив, що потерпілий: «вже все, двохсотий».

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18  показав, що за декілька годин до вчинення кримінального правопорушення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим виник конфлікт.
Зазначив, що на подвір`ї вони разом вживали алкогольні напої: він сидів на пеньку, а потерпілий — на лавці. У певний момент ОСОБА_4 зайшов до будинку, після чого вийшов із ножем та, підійшовши до потерпілого ОСОБА_7 , наніс йому удар.
Разом із тим свідок повідомив, що безпосередній момент нанесення удару він не бачив, як і не бачив, як обвинувачений ніс ніж. Про те, що потерпілому завдано смертельного поранення, він зрозумів, коли у потерпілого з рота пішла кров, а в руках у ОСОБА_4 знаходився закривавлений ніж.
Свідок зазначив, що звернувся до обвинуваченого словами: «Дивись, що ти наробив», на що той відповів: «Будеш багато говорити — і ти ляжеш поруч».
Після цього свідок побіг до сусіда, який має медичну освіту, з метою надання допомоги потерпілому.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка  ОСОБА_16  показав, що обвинувачений ОСОБА_4 запросив його разом з іншими особами до себе в гості. Під час перебування на подвір`ї вони вживали алкогольні напої, після чого між присутніми виник конфлікт.
Зі слів свідка, ОСОБА_4 зайшов до будинку, а згодом, повернувшись, попрямував у бік потерпілого ОСОБА_7 та наніс йому удар. При цьому свідок зазначив, що безпосередньо в момент події він спочатку вважав, що обвинувачений вдарив потерпілого кулаком у груди.
Однак після того, як потерпілий підвівся, а потім впав на землю, і з його рота почала витікати кров, свідок зрозумів, що ОСОБА_4 заподіяв йому смертельне поранення.
Також свідок повідомив, що ніж у руках обвинуваченого він побачив вже після нанесення удару.
Вказав, що обвинувачений відійшов в сторону та сказав: «двохсотий».

?Відомостями із документів.
Відомостями із рапорту №12849 від 16.09.2025, зі змісту якого вбачається, що 16.09.2025 о 22:18 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 16.09.2025 о 22:18 за адресою: АДРЕСА_2 . Повідомили, що прийшов чоловік, який повідомив про те, що військовий СЗЧ на ім`я ОСОБА_19 віком за 30 років наніс тілесні дження предметом схожим на ніж в область грудної клітини серця, особі на ім`я ОСОБА_13 , шмд викликали особисто. Дана особа, яка еспа тілесні ушкодження перебуває на місці події. Більше інформації заявниці невідомо. Заявник: ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 .
Відомостями із протоколу огляду місця події від 16.09.2025 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в додатку разом із фототаблицями, відповідно до якого зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення, виявлено труп ОСОБА_7 з різаною раною в області грудної клітини, виявлено та вилучено ніж, яким було нанесено удар, який, у передбаченому КПК України порядку, поміщено у сейф-пакет, що обмежують сторонній доступ до них.

Відомостями з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.09.2025 ОСОБА_4 , який перебував в стані сп`яніння, 1,30% проміле.

Відомостями із протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2025 у якому міститься відтворення ОСОБА_4 обставин вчинення вбивства, що за адресою: АДРЕСА_2 . 
Інформація, що міститься у протоколі повністю відповідає відеозапису, що міститься на оптичному диску «HP», формату «DVD-R», долученому до протоколу та дослідженому безпосередньо у судовому засіданні.

Відомостями із протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2025, у якому ОСОБА_6 описала обставини вчинення її чоловіком ОСОБА_4 вбивства, зазначивши, що бачила як останній взявши в будинку ножа вийшов до ОСОБА_7 та замахнувся на нього, після чого потерпілий з лавиці впав на землю. Інформація, що міститься у протоколі повністю відповідає відеозапису, що міститься на оптичному диску «HP», формату «DVD-R», долученому до протоколу та дослідженому безпосередньо у судовому засіданні.

Відомостями із протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2025, у якому свідок ОСОБА_18 описав обставини вчинення ОСОБА_4 вбивства, зазначивши, що між потерпілим та ОСОБА_4 стався конфлікт на військовому підґрунті. Він бачив як ОСОБА_4 зайшов до будинку, вийшов через пару хвилин та підійшовши до ОСОБА_7 , який сидів на лавиці, наніс останньому удар ножем. Після цього потерпілий встав та впав на землю. Інформація, що міститься у протоколі повністю відповідає відеозапису, що міститься на оптичному диску «HP», формату «DVD-R», долученому до протоколу та дослідженому безпосередньо у судовому засіданні.

Відомостями із протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2025, у якому свідок ОСОБА_8 описала обставини вчинення ОСОБА_4 вбивства, зазначивши, що між потерпілим та ОСОБА_4 стався конфлікт. Вона бачила, як ОСОБА_4 зайшов до будинку, вийшов через пару хвилин та підійшовши до ОСОБА_7 , який сидів на лавиці, ніби штовхнув його. Після цього потерпілий встав та впав на землю. Інформація, що міститься у протоколі повністю відповідає відеозапису, що міститься на оптичному диску «HP», формату «DVD-R», долученому до протоколу та дослідженому безпосередньо у судовому засіданні.

Відомостями із протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2025, у якому свідок ОСОБА_16 описав обставини вчинення ОСОБА_4 вбивства, зазначивши, що між потерпілим та ОСОБА_4 стався конфлікт. Він бачив як ОСОБА_4 зайшов до будинку, вийшов через пару хвилин і тримав в правій руці ніж та підійшовши до ОСОБА_7 , який сидів на лавиці, наніс останньому удар ножем. Після цього потерпілий встав та впав на землю. ОСОБА_4 сказав «це вже жмур». Інформація, що міститься у протоколі повністю відповідає відеозапису, що міститься на оптичному диску «HP», формату «DVD-R», долученому до протоколу та дослідженому безпосередньо у судовому засіданні.

Відомостями із протоколу огляду місця події від 29.09.2025 моргу ДСУ Вінницьке обласне СМЄ, в додатку разом із фототаблицями, відповідно до якого зафіксовано вилучені з трупа ОСОБА_7 одяг: штани та футболка.

Відомостями з довідки №1057 від 19.09.2025 про причину смерті ОСОБА_7 : колото-різане поранення клітки з ушкодженням аорти.

?Висновками експертів.
Висновком експерта № 1057 від 01.10.2025 за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено наступне.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлено колото-різане поранення грудей у вигляді рани передньої поверхні лівої половини грудної клітки, що продовжується раневим каналом у ліву плевральну порожнину по ходу якого ушкоджується клітковина переднього середостіння, передня та задня стінка перикарду, аорта, трахея та стравохід. 
Смерть ОСОБА_7 наступила від вказаного колото-різаного поранення грудної клітки, що призвело до гострої масивної крововтрати, гемотампонади серця та лівобічного емопневмотораксу, підтверджується виявленими при судово-медичній експертизі його тіла характерними патоморфологічними ознаками.
Виявлене у ОСОБА_7 колото-різане поранення грудей з ушкодженням внутрішніх органів, могло бути заподіяне предметом, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), мала вістря та гостро заточений лезовий край. 
При дослідженні раневого каналу встановлено, що він проходив спереду назад, дещо зліва направо та згори донизу.
Колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, яке було виявлено у ОСОБА_7 призвело до розвитку гострої масивної крововтрати, гемотампонади серця та лівобічного гемопнемотораксу та згідно п.2.1.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" належить до тяжкого тілесного ушкодження, оскільки має ознаки небезпеки для життя в момент заподіяння. Між колючо-ріжучим пораненням грудей з ушкодження внутрішніх органів та смертю ОСОБА_7 є прямий причинний зв`язок.
Враховуючи напрямок раневого каналу, його характеристики, складові та компоненти, в момент заподіяння колото-різаного поранення, ОСОБА_7 міг перебувати у будь-якому взаєморозташуванні до особи, що могла спричинити дане ушкодження, за умов доступності для нанесення удару в ліву передню поверхню грудей.
При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у концентрації 3,7% у крові та 4,1% у сечі.

Висновком судово-психіатричного експерта №803 встановлено, що ОСОБА_4 на психічні розлади не страждає.
В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 перебував поза будь-яким хворобливим розладом психічної діяльності, в тому числі і тимчасовим, а знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. Про це свідчать збереженість його орієнтації в місці, ситуації, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості.
Тому ОСОБА_4 не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованого йому діяння.

Висновком експерта №227 від 14.10.2025, згідно із яким було досліджено вилучений з місця огляду ніж, яким наносився удар: ніж загальними розмірами: довжина 32,0см, ширина леза біля основи клинка 2,8см. Клинок ножа довжиною 18,5 см, виготовлений з металу білого кольору ймовірно нержавіюча сталь). Ззовні з двох сторін частково вкритий чорною фарбою, на якій присутній дефект у вигляді подряпин, потертостей та слідів від саморобної заточки. Обух ножа прямий, протягом 12,5см, далі плавно спущений до відносно гострого вістря. Лезо ножа рівне, протягом 0,7см, далі незначно увігнуте (ймовірно в результаті багаторазової заточки), протягом 4,0см, далі лезо пряме та дещо випукле до відносно гострого вістря. На лезі присутні 3 дефекти у вигляді зазубрин, на відстані 3,0см; 3,5см та 7,0см від вістря. На лівій щоці клинка, присутнє заводське маркування "ROYALTY LINE".
В умовах змішаного освітлення, на лівій щоці клинка, в ділянці вістря, присутня група

Висновком експерта №1288 від 22.09.2025, відповідно до якого "Кров від трупа ОСОБА_21 відноситься до групи А з ізогемаглютинин анти-В за ізосерологічною системою АВО" (Див. "Висновок експерта" № 1286 ві 02.10.2025 р.). В його крові виявлений супутній антиген Н.
"Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_22 відноситься до групи О з ізогемаглюте анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО" (Див. "Висновок експерта" від 02.10.2025 р.).
В плямах на футболці (об`єкт №1), спортивних штанах (об`єкти № 2,3,4), що нале тр. ОСОБА_7 , встановлено наявність крові людини. При визначенні груп належності крові виявлені антигени А та Н.
Таким чином, якщо кров у вказаних об`єктах походить від однієї особи, то нею може бути будь-яка людина з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В та супутнім антигеном Н, і походження її від трупа ОСОБА_7 не виключається. Якщо ж кров у вказаних об`єктах походить від двох або декількох осіб, тобто є змішаною, то ними можуть бути будь-які люди з групами крові А з ізогемаглютини анти-В та О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, та її походження як від трупа ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 не виключається. 

Висновком експерта №1288 від 22.09.2025, відповідно до якого "Кров від трупа ОСОБА_21 відноситься до групи А з ізогемаглютинин анти-В за ізосерологічною системою АВО" (Див. "Висновок експерта" № 1286 ві 02.10.2025 р.). В його крові виявлений супутній антиген Н.
"Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_22 відноситься до групи О з ізогемаглюте анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО" (Див. "Висновок експерта" від 02.10.2025 р.).
В плямах на штанах (об`єкт №2), спортивних штанах (об`єкти № 2,3,4), що нале тр. ОСОБА_7 , встановлено наявність крові людини. При визначенні груп належності крові виявлені антигени А та Н.
Таким чином, якщо кров у вказаних об`єктах походить від однієї особи, то нею може бути будь-яка людина з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В та супутнім антигеном Н, і походження її від трупа ОСОБА_7 не виключається. Якщо ж кров у вказаних об`єктах походить від двох або декількох осіб, тобто є змішаною, то ними можуть бути будь-які люди з групами крові А з ізогемаглютини анти-В та О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, та її походження як від трупа ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 не виключається. 

Щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.
Відомостями з матеріалів службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.08.2025 №2007;

Відомостями з акту службового розслідування та додатками до нього: Копією рапорту лейтенанта ОСОБА_23 від 10.08.2025 №26745. Довідкою-доповіддю від 10.08.2025 вих. №1/793. Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.08.2025 №2007. Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.04.2025 №101. Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2025 №141. Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.06.2025 №171. Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2025 №231. Поясненнями лейтенанта ОСОБА_23 . Поясненнями головного сержанта ОСОБА_24 . Поясненнями старшого сержанта ОСОБА_25 .

Відомостями з акту службового розслідування встановлено, що старшого солдата ОСОБА_4 , навідника оператора 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 10.08.2025 самовільно залишив місце тимчасової дислокації 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 .

На підтвердження законності та обґрунтованості прийнятих слідчим та прокурором у даному кримінальному провадженні процесуальних рішень, здійснених процесуальних дій, а також понесених процесуальних витрат, судом також було досліджено у судовому засіданні, в якості процесуальних документів, надані прокурором: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні 12025020230000381 від 17.09.2025, постанову про визначення групи прокурорів від 17.09.2025, постанову про визначення підслідності від 17.09.2025, постанову про обєднання матеріалів досудових розслідувань в одне провадження від 17.09.2025, заява потерпілої ОСОБА_11 та її паспортні дані, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.09.2025, довідки характеристика на ОСОБА_4 , постанова про приєднання до справи речових доказів від 17.09.2025, відомості з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" ОСОБА_4 , довідки лікаря нарколога та психіатра.
Указані документи не є джерелом доказів, однак у даному провадженні, із врахуванням його обставин, є доказом на підтвердження забезпечення гарантій прав обвинуваченого ОСОБА_4 процесуального характеру та дотримання його загальних засад, у тому числі принципу пропорційності, з метою досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Мотивована оцінка доказів судом.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, та підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та наслідки їх вчинення), а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Відтак, відповідно до вимог ст. 84, 85, 86 КПК України, вони є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності — достатніми для ухвалення обвинувального вироку та доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 1 ст. 115 КК України, поза розумним сумнівом.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження під час судового розгляду та оцінивши кожний доказ відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність — з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Суд встановив, що ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин як військовослужбовець в умовах воєнного стану, а також умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
В основу обвинувального вироку суд, зокрема, покладає показання самого обвинуваченого, який підтвердив факт самовільного залишення військової частини без належного оформлення та тривалу відсутність у ній. Ці показання узгоджуються з письмовими доказами, зокрема актом службового розслідування.
Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, обвинувачений підтвердив, що між ним та потерпілим ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, після чого він взяв у будинку ніж та повернувся до потерпілого.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи, тілесне ушкодження потерпілому було заподіяне у напрямку спереду назад, дещо зліва направо та зверху вниз. Виявлене колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів могло бути спричинене предметом із колюче-ріжучими властивостями, зокрема ножем із пласким клинком, вістрям та гострим лезом.
Показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 є послідовними, узгодженими між собою та з іншими доказами у справі, а тому визнаються судом достовірними. Підстав вважати, що зазначені свідки обмовляють обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд також бере до уваги відомості, зафіксовані на оптичних носіях інформації формату DVD-R, долучених до протоколів слідчих експериментів та безпосередньо досліджених у судовому засіданні, які не були спростовані стороною захисту.
Висновки судово-медичних та імунологічних експертиз є послідовними, обґрунтованими та узгоджуються з іншими доказами у справі. Вони підтверджують характер, локалізацію та механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять, що саме дії ОСОБА_4 спричинили смерть потерпілого.
Таким чином, за результатами судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 407 КК України — самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 1 ст. 115 КК України — умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Мотивування висновків суду щодо неврахування окремих доводів (версії) обвинуваченого.
У ході надання показань обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що його було неофіційно відпущено з військової частини, що спростовується дослідженими судом письмовими доказами.
Крім того, за версією обвинуваченого, він не мав умислу на вчинення вбивства ОСОБА_7 , а лише тримав ніж перед собою, у той час як потерпілий, перебуваючи на відстані 1–1,5 метра, нібито сам наштовхнувся на нього.
Суд відхиляє зазначену версію обвинуваченого з огляду на таке.
Вбивство слід відмежовувати від випадкового заподіяння смерті (казусу), коли особа, яка заподіяла смерть потерпілому, не передбачала настання таких наслідків від своїх дій (бездіяльності) і за обставинами справи не повинна була або не могла їх передбачити.
Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2007 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у випадках, коли особа позбавила потерпілого життя і передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід кваліфікувати як вбивство через необережність за статтею 119 КК України.
Водночас від злочинної недбалості необхідно відрізняти випадок (казус), коли особа не усвідомлювала, що її дії створюють реальну загрозу для життя іншої людини, не передбачала настання смерті та не повинна була і не могла її передбачити.
У ході судового розгляду встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 не міг самостійно випадково наштовхнутися на ніж, який обвинувачений нібито просто тримав перед собою. Натомість судом встановлено, що ОСОБА_4 наніс потерпілому один удар ножем із довжиною клинка 18,5 см, чим спричинив колото-різане поранення грудної клітки.
Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі № 221/6129/17 зазначив, що стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його наслідки у вигляді смерті іншої людини та бажає або свідомо допускає їх настання.
Питання про наявність умислу вирішується з урахуванням сукупності всіх обставин справи, зокрема способу вчинення злочину, знаряддя, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, поведінки винного та потерпілого до і після події, а також їхніх взаємовідносин.
Оцінюючи сукупність досліджених доказів, суд доходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 були вчинені з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 .
Так, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме нанесення удару ножем із довжиною клинка 18,5 см у грудну клітку потерпілого, яка є анатомічною ділянкою розташування життєво важливих органів, об`єктивно свідчить про спрямованість дій обвинуваченого саме на заподіяння смерті.
Характер, локалізація та механізм утворення тілесного ушкодження, встановлені висновком судово-медичної експертизи, зокрема напрямок ранового каналу (спереду назад, зліва направо, зверху вниз), виключають випадковість такого поранення та свідчать про цілеспрямоване нанесення удару значної сили.
Обираючи як знаряддя злочину ніж — предмет, об`єктивно придатний для заподіяння смертельних ушкоджень, та спрямовуючи удар у життєво важливу ділянку тіла, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання смерті потерпілого та бажав її настання.
Версія обвинуваченого про те, що потерпілий самостійно наштовхнувся на ніж, є надуманою та спростовується як об`єктивними даними судово-медичної експертизи, так і встановленим механізмом утворення тілесних ушкоджень.
Крім того, поведінка обвинуваченого одразу після вчинення діяння також свідчить про наявність прямого умислу. Зокрема, як встановлено з показань свідків, після нанесення удару обвинувачений повідомив, що потерпілий «вже двохсотий», тобто фактично констатував його смерть, що свідчить про усвідомлення наслідків своїх дій та їх очікуваність для нього.
Подальші дії обвинуваченого, спрямовані на приховування слідів злочину, а саме викидання ножа у ємність із водою з метою знищення слідів на руків`ї, додатково підтверджують, що він діяв цілеспрямовано та усвідомлював протиправність і наслідки своїх дій.
З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності умислу на вбивство та доходить висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Сукупність досліджених у судовому засіданні доказів є достатньою, належною та допустимою, узгоджується між собою і у своїй єдності доводить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом. Жоден із доказів не містить істотних суперечностей, які б не могли бути усунуті, а наведена стороною захисту версія події є штучною, внутрішньо суперечливою та спростовується встановленими судом фактичними обставинами.

Мотивування призначення покарання
При обранні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч. 2 ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.11.2024 року він був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, що свідчить про вчинення ним аналогічного правопорушення раніше та відсутність належних висновків для зміни своєї поведінки.
Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення тяжкого корисливого злочину, що свідчить про його стійку антисоціальну налаштованість.
Суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, зазначене в обвинувальному акті. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 166/1065/18, щире каяття передбачає визнання вини, відверте розкаяння у вчиненому, щирий жаль та осуд власної поведінки.
Натомість ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав, свою причетність до заподіяння смерті потерпілому заперечував, жалю з приводу вчиненого не висловив та свою поведінку не засудив, зазначивши лише, що шкодує про те, що його син зростатиме без батька, що не може розцінюватися як щире каяття у розумінні закону.
Обставиною, що обтяжує покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що обтяжують покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, характеру та ступеня суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, відсутності пом`якшуючих та наявності обтяжуючих обставин, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат
Відповідно до обвинувального акту судові витрати відсутні.

Рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили
Враховуючи прийняте судом рішення про засудження ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, яке слід відбувати реально, з метою забезпечення виконання вироку суду, а також продовження існування ризиків на підставі яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, такий запобіжний захід останньому до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає зарахуванню у строк призначеного покарання, як відбуте термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду з моменту затримання до дня набрання вироком законної сили.

Рішення щодо речових доказів, документів та заходів забезпечення кримінального провадження
Рішення щодо речових доказів у справі підлягає вирішенню у відповідності зі ст.100 КПК України.
Арешт у кримінальному провадження, накладений слідчим суддею 19.09.2025 підлягає скасуванню.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного та керуючись ст. 100, ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді:
- за ч. 5 ст. 407КК України – 5 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 115 КК України – 10 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та остаточно призначити у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк призначеного покарання, як відбуте термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, з моменту затримання, тобто з 17.09.2025 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили раніше обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.
Арешт, який накладений на майно, згідно із ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду від 19.09.2025 - скасувати.
Речові докази у справі:
-предмет зовні схожий на ніж з пластмасовою рукояткою чорного кольору на одній стороні якого наявне маркувальне позначення «ROYALTY LINE» та лезом довжиною 18 см, шириною 2,7 см – знищити;
-штани комуфляжні, штани синього кольору та футболку синього кольору, які поміщено до картонної коробки та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів – знищити.
Оптичні диски, які долучені до протоколів слідчого експерименту від 18.09.2025 – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_26