ЄУН №337/676/26
Провадження №3/337/215/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 року

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Дмитро Сергійович, за участю особи яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Мартиненка К.І., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Головного управління ДПС у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, працюючого водієм-експедитором ТОВ «Нова Пошта», зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 164 КУпАП
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №264/12 від 27 січня 2026 року « ОСОБА_1 здійснив провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме, згідно отриманої податкової інформації (лист ДПС України від 15.12.2025 року №29469/7/99-00-24-04-01-07 із даними з Системи обліку реєстраторів розрахункових операцій, платником податку-фізичною особою ОСОБА_1 , з метою отримання прибутку в період з 01 травня 2025 року по 30 вересня 2025 року з використанням послуг (сервісів) ТОВ «Нова Пей» в частині операцій з приймання коштів, отримано 21 грошовий переказ на загальну суму 38350,00 гривень, що вказує на систематичність здійснення господарської діяльності та порушення п.2 ст. 50 ЦК України, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.» 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що не згоден із вчиненням правопорушення, оскільки він не здійснював підприємницьку діяльність, а продавав власні особисті вживані речі, для компенсації витрат на лікування та поховання свого онкохворого батька ОСОБА_2 , який хворів з 14 травня 2022 року та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Мартиненко К.І. в судовому засіданні заперечив вчинення його підзахисним адміністративного правопорушення, посилаючись на необґрунтованість звинувачення і ненадання доказів винуватості ОСОБА_1 . Наполягав на закритті провадження у справі. Також звернув увагу про сплив строку притягнення до відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки вказане в протоколі правопорушення не є триваючим. 
Вислухавши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 і його захисника – адвоката Мартиненка К.І., дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 
Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.
Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Господарський кодекс України втратив свою чинність 28 серпня 2025 року.
За ч.2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб – підприємців є відкритою. 
Підприємницька діяльність — це безпосередня самостійна систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку. 
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
Вислухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що правопорушення – дії ОСОБА_1 по реалізації власного вживаного майна мали місце з 01 травня 2025 року по 30 вересня 2025 року, після чого така діяльність була припинена добровільно припинена особою, отже пройшов строк передбачений ч.2 ст.38 КУпАП. 
Згідно правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення – це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).
Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Відповідно до вимог ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення суд виносить одну з постанов, зокрема: про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Враховуючи те, що правопорушення було вчинено в конкретний часовий діапазон, об`єднано єдиним умислом, на продаж певної кількості своїх вживаних речей, і припинено ОСОБА_1 у вересні 2025 року, притягти до відповідальності за таке правопорушення можливо до 30 грудня 2025 року, а тому, оскільки на момент і складення протоколу про адміністративне правопорушення і розгляду справи про адміністративне правопорушення, закінчився строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суддя –

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП – закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Д.С. Бредун