Справа №491/864/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючої судді – Надєр Л.М.,
за участю секретаря судового засідання – Барбіроша В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 .. На день своєї смерті мати позивача була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично останні роки свого життя проживала разом з позивачем у Республіці Молдова, де й померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку площею 2,83 га, розташовану на території Долинської сільської ради, та земельну ділянку площею 2,83 га, розташовану на території Долинської сільської ради. Заповіту ОСОБА_3 не залишила. Наприкінці 2024 року позивач приїхала в Україну для оформлення своїх спадкових прав на майно матері та як спадкоємиця за законом звернулася до Ананьївської державної нотаріальної контори з приводу належного оформлення спадщини, внаслідок чого нотаріусом 13 грудня 2024 року заведено спадкову справу за №446/2024, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду. Позивач зазначає, що дійсно нею був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України, однак позивач вважає, що він був пропущений з причин, які можуть бути визнані судом поважними. Так, матір позивача померла наприкінці 2019 року, коли у світі почала розповсюджуватися епідемія респіраторної хвороби СОVID-19, а тому багатьма державами, зокрема і Республікою Молдова, в якій вони проживали з матір`ю на день її смерті, та в Україні, де відкрилась спадщина та знаходиться спадкове майно, були запроваджені карантинні заходи з метою запобігання поширенню хвороби. Так, в Україні на всій її території був встановлений карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19. Задля забезпечення власної безпеки позивач намагалася дотримуватися встановлених державою вимог щодо максимальної мінімізації контактів із людьми, не відвідуючи місця можливого скупчення людей та намагаючись здебільшого знаходитися вдома. Окрім того, через дотримання прикордонною службою держав жорстких карантинних заходів була суттєво ускладнена можливість вільного виїзду позивача з Республіки Молдова та в`їзду в Україну для подальшого нотаріального оформлення своїх спадкових прав за місцем відкриття спадщини. Позивач вказує, що саме зазначені нею обставини, які виникли в період строку, відведеного для подачі заяви про прийняття спадщини, об`єктивно унеможливили її звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у строк, передбачений ст.1270 ЦК України. В подальшому, початок бойових дій на території України з 24 лютого 2022 року та оголошення воєнного стану, невизначеність щодо подальшої долі України після початку бойових дій на її території, також вплинули на те, що із заявою про прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріуса лише у 2024 році. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачам про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.
В подальшому, 14 січня 2026 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в ст.189 ЦПК України, було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник – адвокат Юраш І.О., яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВН №1574359 від 11 вересня 2025 року та договору про надання правничої допомоги від 16 червня 2025 року, до початку судового засідання подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с.).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету відповідача (а.с.85).
Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
При цьому, враховуючи заяву представника позивача, неявку представника відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та її представника, представника відповідача.
У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, при розгляді справи встановлено:
Позивачем у справі є  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією посвідченням особи № НОМЕР_1 MDA, виданого 26 жовтня 2009 року закладом 03, Республіка Молдова, та його офіційним перекладом з румунської мови на українську мову(а.с.7-10).
Позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дурлешть, муніципій Кішінеу, Республіка Молдова, померла Стратулат Віра, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10 грудня 2019 року, виданого Службою Громадянського Стану муніципія Кішінеу, та його офіційним перекладом з румунської мови на українську мову (а.с.15-17).
Зі змісту ч.1 ст.1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 30 жовтня 1962 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області та його офіційного перекладу з російської мови на українську мову, позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Долинське Ананьївського району Одеської області. Її батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.11-13).
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 02 листопада 1980 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, позивач 02 листопада 1980 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_7 » (а.с.14).
Відповідно до довідки Долинської сільської ради від 05 грудня 2024 року померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мала реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Осіб, які мали реєстрацію місця проживання разом з ОСОБА_3 – немає (а.с.18).
До позовної заяви додано копію інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №79536677 від 13 грудня 2024 року (а.с.19-20) 
Відповідно до копії витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №79538081 від 13 грудня 2024 року у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 73446588, за номером у нотаріуса 446/2024, спадкодавець – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21).
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 27 серпня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №371, мати позивача ОСОБА_3 була спадкоємицею майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме, земельної ділянки площею 2,83 га, кадастровий номер 5120281400:01:002:0605, розташованої на території Долинської сільської ради (а.с.22), та 27 серпня 2018 року ОСОБА_3 зареєструвала право приватної власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №135530661 від 27 серпня 2018 року (а.с.23), копією витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №183418471 від 03 жовтня 2019 року (а.с.24), копією витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №185722345 від 22 жовтня 2019 року (а.с.25).
Також за життя ОСОБА_3 мала на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,83 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, що підтверджується копією державного акту серії ІV-ОД №032068, виданого 07 березня 2002 року на підставі рішення 10 сесії ХХІІІ скликання Долинської сільської ради народних депутатів Ананьївського району Одеської області від 11 січня 2001 року №5 (а.с.26), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №164167310 від 19 квітня 2019 року (а.с.27). 
Також на виконання ухвали суду від 26 вересня 2025 року від Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла копія спадкової справи №446/2024 на майно ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матеріалів якої вбачається, що позивач з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась 13 грудня 2024 року (а.с.41-78). 
Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Таким чином встановлено, що в даній справі спадкування здійснюється за законом.
Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
З позовної заяви вбачається, що на думку позивача строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 нею пропущений з поважних причин, оскільки через введення на територіях більшості країн світу, в тому числі на території України та Республіки Молдова карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", позивач мала дотримуватися вимог щодо максимальної мінімізації контактів із людьми задля безпеки свого життя та здоров`я, а тому на думку позивача в сукупності зазначене вище стало непереборними обставинами, за яких вона не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.
Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Зазначене також підтримується практикою Верховного суду України, відповідно до якої, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
З матеріалів справи вбачається, що позивач подала до Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк для звернення за спадщиною.
З урахуванням наведених в позовній заяві підстав та наданих доказів, судом під час розгляду справи, встановлено, що причини пропуску позивачем встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини, котра залишилась після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є поважними, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено та доведено наявність непереборних обставин, з яких позивач була позбавлена можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та такими непереборними обставинами є велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місце знаходження спадкового майна введення на усій території України з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", який також був введений на території Республіки Молдова, що ускладнило прибуття позивача до України, тобто, за місцем відкриття спадщини, для подання заяви про прийняття спадщини.
Крім того суд бере до уваги той факт, що позивач постійно проживає на території Республіки Молдова, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що в свою чергу також ускладнило можливість позивача у визначений законом строк звернутися до відповідних нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її матері ОСОБА_2 .. 
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що ОСОБА_8 є спадкоємцем за законом, має намір прийняти спадщину, зазначила причини пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, які визнані судом поважними, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 280-281, 352, 354 ЦПК України,
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – задовольнити.
Визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчення особи № НОМЕР_5 , видане 26 жовтня 2009 року закладом 03, Республіка Молдова, ідентифікаційний номер – НОМЕР_6 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.
Повний текст рішення складено 27 лютого 2026 року.

Суддя:           Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.