ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1613/25 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя  Грибан І.О.
судді:  Беспалов О.О.
Ключкович В.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
У С Т А Н О В И В :

ТОВ «КРАНШИП» звернулося з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, у якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 28 жовтня 2024 року №16535/ж10/25-01- 07-00.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з форс-мажорними обставинами, про які повідомлено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, перебіг строків розрахунків за доставку товарів по імпорту повинен бути зупинений на весь період їх дії, пеня за порушення строків розрахунків не має нараховуватись, а нарахована пеня - анульована.
Позивач також зазначає, що 180-ти денні строки отримання валютної виручки, встановлені відповідно до вимог частини 1, 2 статті 13 Закону «Про валюту і валютні операції», пунктом 14 прим. 2 Постанови Національного банку України № 18, були зупинені згідно з пунктом 69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на період з 07.03.2022 по 01.08.2023. Таким чином, відлік 180-ти денного строку отримання валютної виручки має розраховуватись не з дати оформлення митних декларацій, а із дати відновлення перебігу строків отримання валютної виручки - 02.08.2023.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «КРАНШИП» (код ЄДРПОУ 32428972 ) зареєстроване як юридична особа 05.05.2003, основний вид діяльності - 52.22 допоміжне обслуговування водного транспорту.
На підставі наказу від 31.07.2024 №1021-п, виданого Головним управлінням ДПС у Чернігівській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, підпункту 69.2 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ «КРАНШИП», з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 06.06.2023 по 31.03.2024 з метою дотримання вимог валютного законодавства при виконанні умов чартер партій №0606-CRNS-ME04 від 06.06.2023, №1007-CRNS-M05 від 10.07.2023, №2807-CRNS-VG06 від 28.07.2023, №1507- CRNS-MM08 від 15.07.2023, №1608-CRNS-VG10 від 16.08.2023, M1708-CRNS-M09 від 17.08.2023, №29.08-CRNS-ME06 від 29.08.2023.
За результатами перевірки складено акт від 23.09.2024 №12774/Ж5/25-01-07-06-01, який направлено ТОВ «КРАНШИП» рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отриманий платником 25.09.2024. 
На підставі висновків акту перевірки та відповіді на заперечення сформовано податкове повідомлення-рішення від 28.10.2024 №16535/Ж10/25-01-07-00 за формою «С», застосовано суму пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 758813,11 грн.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон № 959-ХІІ) господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ визначено Законом України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон № 2473-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Частиною 1 статті 13 Закону № 2473-VIII визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Правління Національного банку України, прийнято постанову Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі- Постанова № 18).
Відповідно до пункту 14-2 Постанови №18, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Згідно до частини 2 статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків, встановлено Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №7 (зі змінами) (далі - Інструкція №7). 
Згідно з підпунктом 1 пункту 6 розділу II Інструкції №7 банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.
Підпунктом 1 пункту 7 розділу II Інструкції №7 передбачено, що банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати оформлення МД типу ЕК-10 "Експорт", ЕК-11 "Реекспорт" на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів.
Відповідно до підпункту 1 пункту 9 розділу IIІ Інструкції №7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції.
Так, як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «КРАНШИП» уклало чартери (рекомендований загальний універсальний чартер Балтійської і Міжнародної Морської Ради (переглянутий в 1922, 1976, і 1994 роках) кодова назва «ДЖЕНКОН»: №0606-CRNS-ME04 від 06.06.2023; №1007-CRNS-M05 від 10.07.2023; №2807-CRNS-VG06 від 28.07.2023; №1507-CRNS-MM08 від 15.07.2023; №1608-CRNS-VG10 від 16.08.2023; №1708-CRNS-M09 від 17.08.2023; №29.08-CRNS-ME06 від 29.08.2023 з нерезидентом NAVISHIP CORP. (Республіка Панама) про надання послуг по перевезенню (фрахту) вантажу. 
Разом з тим, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області при здійсненні перевірки отримано листи ДПС України з витягом податкової інформації від Національного банку України, що свідчить про порушення ТОВ «КРАНШИП» вимог валютного законодавства в частині порушення граничних строків розрахунків при здійсненні експортних операцій з нерезидентом NAVISHIP CORP. (Республіка Панама) по чартер партіям: 
-№0606-CRNS-ME04 від 06.06.2023 (дата здійснення операції - 07.07.2023 на суму 31034,30 євро; дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 03.01.2024);
- №1007-CRNS-M05 від 10.07.2023 (дата здійснення операції - 11.08.2023 на суму 41686,22 євро; дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 07.02.2024);
- №2807-CRNS-VG06 від 28.07.2023 (дата здійснення операції - 13.08.2023 на суму 12569,89 євро; дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 09.02.2024); 
- №1507-CRNS-MM08 від 15.07.2023 (дата здійснення операції - 19.08.2023 на суму 40569,48 євро; дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 15.02.2024); 
- №1608-CRNS-VG10 від 16.08.2023 (дата здійснення операції - 01.09.2023 на суму 12743,14 євро; дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 28.02.2024); 
- №1708-CRNS-M09 від 17.08.2023 (дата здійснення операції - 05.09.2023 на суму 42783,55 євро; дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 03.03.2024);
- №29.08-CRNS-ME06 від 29.08.2023 (дата здійснення операції - 14.09.2023 на суму 41208,43 євро; дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 12.03.2024).
Станом на 31.03.2024 розрахунки по чартер партіям №0606-CRNS-ME04 від 06.06.2023, №1007-CRNS-M05 від 10.07.2023, №2807-CRNS-VG06 від 28.07.2023, №1507-CRNS-MM08 від 15.07.2023, №1608-CRNS-VG10 від 16.08.2023, №1708-CRNS-M09 від 17.08.2023, №29.08-CRNS-ME06 від 29.08.2023, укладеним з нерезидентом NAVISHIP CORP. (Республіка Панама) завершені.
Згідно частини 5 статті 13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Таким чином, контролюючим органом встановлено порушення частин 1, 2 статті 13 Закону №2473-VIII, з урахуванням пункту 14.2 Постанови №18, у частині дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків по експортним операціям згідно Загальних Універсальних Чартерів Балтійської і Міжнародної Морської Ради (переглянутий в 1922, 1976, і 1994 роках) кодова назва «ДЖЕНКОН», укладених з нерезидентом NAVISHIP CORP. (Республіка Панама), а саме (розрахунок пені наведено у додатку 5 до акту): №0606-CRNS-МЕ04 від 06.06.2023 у сумі 31034,30 євро на 69 календарних днів; №1007- CRNS -М05 від 10.07.2023 у сумі 41686,22 євро на 34 календарних днів; №2807- CRNS - VG06 від 28.07.2023 у сумі 12569,89 євро на 32 календарних днів; №1507- CRNS -ММ08 від 15.07.2023 у сумі 40569,48 євро на 26 календарних днів; №1608- CRNS - VG 10 від 16.08.2023 у сумі 12743,14 євро на 13 календарних днів; №1708- CRNS -М09 від 17.08.2023 у сумі 42 783,55 євро на 9 календарних днів; №29.08 - CRNS -МЕ06 від 29.08.2023 у сумі 41 208,43 євро на 14 календарних днів.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Закон №2473-VIII не містить положень, які звільняють осіб від відповідальності за порушення вимог цього закону у період дії воєнного стану, а також встановлення обставин, які пом`якшують, обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності. 
Законом №2473-VIII не передбачено встановлення вини резидента, як необхідної умови притягнення особи до відповідальності за порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ за зовнішньоекономічною операцією з експорту/імпорту товарів, а тому достатньо наявності факту порушення відповідних строків.
Стосовно доводів позивача, що затримка платежів фрахтувальника NAVISHIP CORP. по чартерним партіям №0606- CRNS-MEO4 від 06.06.2023; №1007- CRNS-MO5 від 10.07.2023; №2807- CRNS-VG06 від 28.07.2023; №1507- CRNS-MM08 від 15.07.2023; №1608- CRNS-VG10 від 16.08.2023; №1708- CRNS-MO9 від 17.08.2023; №29.08 - CRNS-ME06 від 29.08.2023 пов`язана з дією форс-мажорних обставин в Україні, а саме дією воєнного стану в Україні, колегія суддів зазначає наступне.
Так, пунктом 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії ТПП України 18.12.2014 № 44(5) (далі - Регламент ТПП) визначено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14.1 Закону України від 02.12.1997 №671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні», а також визначених сторонами за договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами. 
Згідно з пунктом 6.2 Регламенту ТПП форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
При цьому ТПП України веде єдиний Реєстр сертифікатів, виданих ТПП України та регіональними ТПП, про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та Реєстр уповноважених осіб (пункт 5.1 Регламенту ТПП).
Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України / регіональної торгово-промислової палати. В сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин. У сертифікаті для сільгоспвиробників вказуються відомості щодо заявника, несприятливі погодні обставини, що викликали загибель чи пошкодження сільськогосподарських культур, площа загиблих (пошкоджених) с/культур та інші відомості, які стосуються конкретного заявника. У сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо податкових обов`язків / обов`язкових платежів вказується інформація про заявника, місце державної реєстрації, ідентифікаційний код, державна податкова інспекція, в якій платник податків зареєстрований, зобов`язання, обставини, докази, на які посилається зацікавлена особа, що унеможливлюють виконання податкових обов`язків / здійснення обов`язкових платежів у встановлений термін, та інші відомості, зокрема, про неможливість здійснення господарської діяльності тощо (п. 6.12 Регламенту).
Водночас слід зазначити, що ТПП України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні». 
Тобто, ТПП України листом повідомила «всім кого це стосується» про те, що з 24.02.2022 зазначені обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності України. Але Регламентом ТПП лист не визначено таким документом, як сертифікат, що засвідчує настання форс-мажорних обставини (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. 
Враховуючи вимоги Закону №2473-VIII і Регламенту ТПП, для можливого звільнення товариства від відповідальності за порушення граничних строків розрахунків, встановлених Національним банком України, необхідно обґрунтувати неможливість виконання іноземною компанією розрахунку після здійснення товариством поставки товару на його користь відповідно, до укладеного зовнішньоекономічного контракту та отримати сертифікат про наявність форс-мажорних обставин від ТПП України із зазначенням періоду дії таких обставин. 
Колегія суддів зазначає, щ сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс - мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор (обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні скаржник, який посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинен довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, сертифікат про наявність форс-мажорних обставин у ТОВ «КРАНШИП» від ТПП України - відсутній, а відтак посилання позивача на форс-мажорні обставини суд не приймає до уваги.
Щодо доводів позивача про відсутність підстав для нарахування пені, оскільки 180-ти денні строки отримання валютної виручки, встановлені відповідно до вимог частини 2 статті 13 Закону, пунктом 14 прим. 2 Постанови № 18, були зупинені згідно з пунктом 69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на період з 07.03.2022 по 01.08.2023, колегія суддів зазначає таке.
Підпунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Проте , Закон України «Про валюту і валютні операції» є спеціальним законом, який регулює, не сферу справляння податків і зборів, а сферу здійснення валютних операцій, валютного контролю та валютного нагляду, отже питання строків та відповідальності за їх порушення врегульовано саме зазначеним Законом, зміна положень якого здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. При цьому якщо положення інших законів суперечать положенням Закону «Про валюту і валютні операції», застосовуються положення саме Закону «Про валюту і валютні операції».
Як вже було зазначено раніше, статтею 13 Закону № 2473-VIIІ врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно з частиною 2 статті 13 Закону № 2473-VIIІ у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Частиною 5 статті 13 Закону № 2473-VIIІ встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.
Верховний Суд у постанові від 23 липня 2024 року у справі № 240/2564/22 вказав, що підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду - відсутні.
Частинами 1-3 ст. 3 Закону № 2473-VIIІ передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Отже, спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 14.2. Постанови № 18, яким визначено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022 року.
Аналогічний правовий висновок викладено Судoвoю палатою з рoзгляду справ щoдo пoдатків, збoрів та інших oбoв`язкoвих платежів Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2025 року у справі № 520/2941/24.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАСУ країни, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст постанови складено 06.04.2026р.)