ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 березня 2026 року справа №200/4548/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі № 200/4548/25 (головуючий суддя І інстанції – Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 лютого 2022 року по 01 лютого 2023 року та незастосування при переведенні з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01 лютого 2022 року по 01 лютого 2023 року та здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки з 20 грудня 2024 року.
В обґрунтування позову зазначила, що до 01 лютого 2023 року отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону № 1058.
Позивач продовжувала працювати, набула право на перехід з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.
01 лютого 2023 року звернулася до відповідача з заявою про перехід з одного виду пенсії на інший. При розрахунку розміру пенсії відповідач протиправно застосував показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, замість необхідного за 2020-2022 роки.
Крім того, відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивача період роботи з 01 лютого 2022 року по 01 лютого 2023 року через несплату страхових внесків роботодавцем. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 квітня 2022 року по 01 лютого 2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 квітня 2022 року по 01 лютого 2023 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 400 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом, встановлений ст. 122 КАС України.
Також відповідачем правильно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020, при перерахунку пенсії позивача в зв`язку з переходом з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.
Відповідачем рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 квітня 2022 року по 01 лютого 2023 року - не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Встановлені обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.01.2021 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058.
01 лютого 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший: з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області переведено ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 з 01 лютого 2023 року, про що свідчить витяг з системи Пенсійного фонду України.
При переведенні Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області пенсію розраховано з урахуванням середньої заробітної плати за 2018-2020 роки з урахуванням індексацій.
20.06.2025 позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з цим позовом через підсистему «Електронний суд».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 квітня 2022 року по 01 лютого 2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 квітня 2022 року по 01 лютого 2023 року.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, виходив з того, що позивачу була призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону № 1058, а тому при переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058 позивач не набуває права на перерахунок пенсії зі зміною показника середньої заробітної плати.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, ухвалити постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Варбана Олександра Валентиновича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі № 200/4548/25 задоволено.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі № 200/4548/25 скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки з 20 грудня 2024 року.
В цій частині ухвалено постанову, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо застосування при переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки з 20 грудня 2024 року.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі № 200/4548/25 залишено без змін.
Оцінка суду.
Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом, визначеним статтею 122 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною другою статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За правилами статей 123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України.
Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, до суду з позовом позивач звернулася 20.06.2025, в якому просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01 лютого 2022 року по 01 лютого 2023 року та здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки з 20 грудня 2024 року.
Оскільки позивач звернулася до суду з цим позовом 20 червня 2025 року про перерахунок пенсії з 20 грудня 2024 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, тому є безпідставними доводи відповідача, що позивачем порушено строк звернення до суду з цим позовом.
Щодо доводів апелянта про правильність застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020, суд зазначає наступне.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
На підставі частини першої статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Як свідчать матеріали справи, постановою Першого апеляційного адміністративного суду 11 грудня 2025 року встановлена протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо застосування при переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки з 20 грудня 2024 року.
Оскільки постановою Першого апеляційного адміністративного суду 11 грудня 2025 року надана оцінка протиправності застосуванню відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 при призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058 з 20.12.2024, постанова набула чинності 11 грудня 2025 року, тому суд повторно не надає оцінки доводам відповідача щодо правомірності застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 в межах розгляду його апеляційної скарги.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі № 200/4548/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі № 200/4548/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 04 березня 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 04 березня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв