Справа № 154/4287/25  Провадження №33/802/217/26 	Головуючий у 1 інстанції:Мушкет О. О. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Омелянюка М.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника на постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 10 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 11 жовтня 2025 року, о 14 год. 30 хв. в с. Федорівка Володимирського району Волинської області, по вул. Набережна, керував автомобілем марки «Dacia Solenza» р.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. На законну вимогу працівників поліції, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер 6820» та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник вважають постанову судді необґрунтованою. Посилаються на те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля та не керував транспортним засобом. Зазначають, що ніхто ОСОБА_1 не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі. Вказують на те, що він не був повідомлений про дату та час розгляду справи. Крім того, зазначає, що постанову отримав лише 17.02.2026. Просять поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу задовольнити частково з таких підстав.
Строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин. 
Згідно вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи місцевим судом 10 грудня 2025 року.
Так, місцевим судом надсилалось ОСОБА_1 повідомлення про місце і час судового засідання, однак він вказаного повідомлення не отримав (а.с.14).
Разом з тим, 10 грудня 2025 року розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 проведено без його участі, при цьому в матеріалах відсутні дані, які б вказували на те, що він був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання (а.с.16-18).
За таких обставин, враховуючи те, що  ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи 10 грудня 2025 року, не був присутній під час розгляду справи місцевим судом, а справу розглянуто і притягнуто  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності, при цьому були порушені вимоги ч.1 ст.268 КУпАП та права  ОСОБА_1 , приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді та прийняття нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, та відновлення порушеного права  ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно положень статей 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що  ОСОБА_1  11 жовтня 2025 року, о 14 год. 30 хв. в с. Федорівка Володимирського району Волинської області, по вул. Набережна, керував автомобілем марки «Dacia Solenza» р.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. На законну вимогу працівників поліції, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер 6820» та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю стверджується: протоколом серії ЕПР1 №480301 від 11.10.2025 (а.с.4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с.5); письмовою розпискою ОСОБА_1 щодо зобов`язання не керувати будь-якими транспортними засобами до повного витверезіння та передати транспортний засіб тверезому водію (а.с.6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.10.2025, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с.8); відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора, які містяться на CD-R диску (а.с.9), а також іншими матеріалами справи.
Що стосується доводів апелянтів про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах доказами.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони.
Положення пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, регламентують, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду доказами, які перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Відеозаписи які містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказує на те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведена належним чином.
Згідно відеозапису з бодікамери працівника поліції вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 вийшов з місця сидіння водія та сказав, що їде додому, поліцейський, виявивши в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки, на що  ОСОБА_1 відповів, що огляд на місці проходити не буде. Було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, ОСОБА_1 також відмовився. Постійно говорив, що хоче додому. Йому було роз`яснено поліцейським наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та ще раз запропоновано пройти огляд, на що ОСОБА_1 відповів, що він нічого проходити не буде (а.с.9).
Крім того, з відеореєстратора автомобіля працівників поліції зафіксовано рух автомобіля «Dacia Solenza» р.н.з. НОМЕР_1 , водій в`їжджає в забор та виходить з місця водія ОСОБА_1 (а.с.9).
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно яких доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.
Таким чином, є голослівними доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля та не керував транспортним засобом та те, що ніхто ОСОБА_1 не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами з бодікамери поліцейського та відеореєстратора.
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.
Сукупність наявних в даній справі доказів повністю спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину. 
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та накладає на ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 655 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп., сплата якого передбачена п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 та його захиснику строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимирського міського суду Волинської області від 10 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 .. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та його захисника – задовольнити частково.
Постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 10 грудня 2025 року щодо  ОСОБА_1  – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп..
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов