Справа №569/955/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - позивач), діючи через свого представника Дідуха Є.О., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість загальною сумою 64 677 грн 72 коп.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит в сумі 10 500 грн 00 коп., строком на 360 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування. 
31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено Договір факторингу №31-1/03/2025, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №4858115 від 02 серпня 2024 року перейшло від ТОВ «Лінеура Україна» до позивача.
Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по Договору №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 серпня 2024 року, в зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 64 677 грн 72 коп., яка складається з: 10 499 грн 99 коп. – заборгованості з тіла кредиту; 35 435 грн 25 коп. – нарахованих процентів первісним кредитором; 18 742 грн 48 коп. – нарахованих процентів позивачем. 
03 лютого 2026 року представник відповідача ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10 499 грн 99 коп., в іншій частині просила відмовити в стягненні.
У відзиві вказала, що відповідач з 08 вересня 2024 року на підставі указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» призваний до лав Збройних Сил України, відтак, зважаючи, що відповідача було призвано на військову службу на нього поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме йому не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом.
Окрім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
03 лютого 2026 року представником позивача Лисенком Д.В. подано відповідь на відзив, в якій він просить позов задовольнити в повному обсязі.
У відповіді на відзив вказує, що відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, складених позивачем. 
Крім того, матеріали цивільної справи не містять доказів, що станом на дату виникнення спірних правовідносин 02 серпня 2024 року відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України. Відповідно до наданих документів відповідач такий статус набув 08 вересня 2024 року, отже, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не може розповсюджуватись на спірні правовідносини.
06 лютого 2026 року представник відповідача ОСОБА_2 подала заперечення, в яких вказала, що до відзиву на позов було приєднано всі наявні документи, посвідчення учасника бойових дій, військовий квиток, витяг з наказу про зарахування до списків особового складу частини, довідку форми 5 та довідки про причини та обставини отримання травми, поранення, контузії щодо відповідача, відтак на нього поширюються пільги встановлені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки він проходить військову службу. При цьому, період нарахування процентів охоплює практично весь період перебування відповідача на військовій службі.
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. В позовній заяві представник відповідача Дідух Є.О., у відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_3 просили розглянути справу без участі в судовому засіданні представника позивача. 
Відповідач та його представник ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання. 23 лютого 2026 року представник відповідача ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила справу розглянути без її та відповідача участі.
Разом з позовною заявою представником позивача ОСОБА_4 було подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2026 року задоволено.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 02 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі – кредитний договір).
Відповідно до п.1.1 кредитного договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС Товариства.
Відповідно до п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Тип кредиту – кредит. Сума кредиту складає 10 500 грн 00 коп. 
Згідно з п.1.3 кредитного договору строк кредитування 360 днів. 
Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що тип процентної ставки – фіксована. Стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 
Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .
Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Відповідно до пп. 5.1.3 п. 5.1 кредитного договору товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення.
Для підписання кредитного договору відповідачем використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «68361».
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10 500 грн 00 коп. шляхом зарахування 02 серпня 2024 року кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «УПР» №1-0904 від 09 квітня 2025 року та відповіддю АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-3531 від 03 лютого 2026 року, наданою на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2026 року про витребування доказів.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 серпня 2024 року, який складений ТОВ «Лінеура Україна», станом на 31 березня 2025 року заборгованість відповідача складала 51 185 грн 24 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту – 10 499 грн 99 коп.; сума заборгованості за відсотками – 35 435 грн 25 коп.; 5 250 грн 00 коп. – сума заборгованості за пенею, штрафами.
31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом, та ТОВ «Українські фінансові операції», як фактором, був укладений Договір факторингу №31-1/03/2025, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.
До Договору факторингу №31-1/03/2025 від 31 березня 2025 року приєднані підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №31-1/03/2025 від 31 березня 2025 року, Реєстр боржників (витяг) як Додаток № 1 до Договору факторингу №31-1/03/2025 від 31 березня 2025 року, платіжну інструкцію №6 від 31 березня 2025 року про сплату коштів за Договором факторингу №31-1/03/2025 від 31 березня 2025 року. 
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31-1/03/2025 від 31 березня 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №4858115 в розмірі 51 185 грн 24 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту – 10 499 грн 99 коп.; сума заборгованості за відсотками – 35 435 грн 25 коп.; 5 250 грн 00 коп. – сума заборгованості за пенею, штрафами.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за Договором №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 серпня 2024 року за 119 календарних днів (01 квітня 2025 року – 28 липня 2025 року) сума заборгованості відповідача за відсотками за вказаний період становить 18 742 грн 50 коп.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» 01 квітня 2025 року повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на телефонний номер, зазначений останнім при укладенні кредитного договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). 
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису відповідно до законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 02 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Сторонами Договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом.
ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку, наведеному позивачем, становить 64 677 грн 72 коп., яка складається з: 10 499 грн 99 коп. – заборгованості з тіла кредиту; 35 435 грн 25 коп. – нарахованих процентів первісним кредитором; 18 742 грн 48 коп. – нарахованих процентів позивачем. 
ТОВ «Українські фінансові операції» уклавши 31 березня 2025 року з ТОВ «Лінеура Україна» Договір факторингу №31-1/03/2025, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 серпня 2024 року, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному Договору.
Разом з тим суд не погоджується з розміром заборгованості, який вказаний позивачем, з огляду на таке.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 серпня 2024 року, який складений ТОВ «Лінеура Україна», відповідачем проведена сплата за Договором 18 серпня 2024 року на загальну суму 2 677 грн 51 коп., з них: 0 грн 01 коп. зараховано на погашення тіла кредиту; 2 677 грн 50 коп. – відсотків за користування кредитом; і з урахуванням розрахунку, який складений позивачем, наявна заборгованість в сумі 64 677 грн 72 коп., яка складається з: 10 499 грн 99 коп. – заборгованості з тіла кредиту; 35 435 грн 25 коп. – нарахованих процентів первісним кредитором; 18 742 грн 48 коп. – нарахованих процентів позивачем. 
При цьому, відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 08 вересня 2024 року на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022 призваний у Збройні Сили України.
Відповідно до Довідки №10192 від 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 дійсно проходить службу в роті вогневої підтримки військової частини НОМЕР_5 .
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №10168 від 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 24 листопада 2024 року одержав травми під час проходження військової служби. 
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №13859кп/вих від 10 листопада 2025 року ОСОБА_1 01 листопада 2025 року одержав травми під час проходження військової служби. 
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 від 07 лютого 2025 року відповідач має статус учасника бойових дій. 
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. 
Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15, від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц, від 14 травня 2021 року у справі №502/1438/18, від 24 лютого 2022 року у справі №591/4698/20, від 12 травня 2022 року у справі №336/512/18, від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21.
Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
Положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками.
Таким чином, у період виконання умов Договору №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 серпня 2024 року, а саме з 08 вересня 2024 року, а також станом на час розгляду справи, відповідач є військовослужбовцем та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, починаючи з 08 вересня 2024 року.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX внесені зміни, зокрема, до Закону України «Про споживче кредитування».
Частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Договір №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 02 серпня 2024 року, після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у порядку передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», у розмірі не більшому, ніж 1%.
Таким чином, заборгованість відповідача за нарахованими відсотками за період з 02 серпня 2024 року по 07 вересня 2024 року включно становить 1 102 грн 50 коп., що розраховується наступним чином: (10 500 грн 00 коп.*1/100) * 15 (кількість днів в періоді з 02 серпня 2024 року по 17 серпня 2024 року) та (10 499 грн 99 коп.*1/100) * 21 (кількість днів в періоді з 18 серпня 2024 року по 07 вересня 2024 року) за вирахуванням сплачених 18 серпня 2024 року 2 677 грн 50 коп.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 серпня 2024 року в розмірі 11 602 грн 49 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10 499 грн 99 коп., заборгованість за відсотками 1 102 грн 50 коп. 
Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 477 грн 61 коп. (11 602 грн 49 коп. х 2 662 грн 40 коп./64 677 грн 72 коп.).
Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надання правничої допомоги підтверджені позивачем належними доказами, а саме Договором №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, Заявкою №4858115 на виконання доручення від 21 квітня 2025 року до Договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, Актом №4858115 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12 січня 2026 року до Договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, Детальним описом робіт (наданих послуг) №4858115 від 12 січня 2026 року та рахунком на оплату №4858115 від 12 січня 2026 року. 
Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 793 грн 89 коп. (11 602 грн 49 коп. х 10 000 грн 00 коп./64 677 грн 72 коп.).
Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у загальному розмірі 2 271 грн 50 коп.
Натомість, на підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником відповідача Пилипчук Л.М. подано докази, а саме: ордер на надання правничої допомоги серії ВК №1189090 від 15 вересня 2025 року; додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2025 року. 
Проте, представник відповідача Пилипчук Л.М. не подала суду Договір про надання правової допомоги від 11 вересня 2025 року, укладений між нею та відповідачем.
Суд звертає увагу, що відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі №757/13974/21-ц, до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським об`єднанням чи бюро.
При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказане узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 922/1163/18.
Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При цьому, відсутність документального підтвердження надання правничої допомоги (договору надання правничої допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у справі № 922/2604/20.
Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній договір про надання правничої (правової) допомоги, який укладений з відповідачем, суд позбавлений можливості, в тому числі, пересвідчитись щодо пов`язаності витрат на правничу допомогу з вказаною справою, дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, тощо.
Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
З огляду на викладене вище, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати відповідача на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відмову в стягненні з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором №4858115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 серпня 2024 року в розмірі 11 602 (одинадцять тисяч шістсот дві) грн 49 коп.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судові витрати у розмірі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 50 коп.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд. 40, приміщення 19 літ. Н,П, м. Київ, код ЄДРПОУ 40966896.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Повне судове рішення складено 23 лютого 2026 року.

Суддя О.О. Першко