ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2026 Справа № 914/4053/25 

м. Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Ольги Махник розглянув матеріали справи
за позовом: Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, м. Львів,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сезанн», м. Львів,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв», м. Львів,
предмет позову: стягнення 87 482,83 грн,
підстава позову: порушення зобов`язань по договору оренди майна № 40/22/1 від 04.03.2022,
за участю представників:
позивача: Горак Ярослав Павлович,
відповідача: не з`явився,
третьої особи: не з`явився.
1. ПРОЦЕС
1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області 30.12.2025 надійшла позовна заява Управління майном спільної власності Львівської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сезанн» про стягнення 87 482,83 грн.
1.2. Ухвалою суду від 05.01.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв». 
1.3. Ухвала про відкриття провадження доставлена сторонам до електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 05.01.2026 о 18:30 год. Строк на подання відзиву на позовну заяву закінчився 21.01.2026, однак відповідач не реалізував право на подання відзиву.
1.4. Відводів суду сторонами не заявлено.
1.5. Хід розгляду справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, у судовому засіданні 25.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.03.2026, у якому розпочато розгляд справи по суті та відкладено розгляд справи на 25.03.2026.
1.6. У судове засідання 25.03.2026 з`явився представник позивача, інші учасники явку представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча про лату та час судового засідання обізнані, адже мають зареєстровані електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Тому підстав для повторного відкладення судового засідання у суду немає.
1.7. У судовому засіданні 25.03.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН
2.1. Спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, зобов`язань по договору оренди нерухомого майна. Позивач стверджує, що договір оренди припинений, орендар з приміщення виселений 12.12.2024, однак залишилась не сплачено заборгованість за користування орендованими приміщеннями в сумі 2 720,22 грн. Крім цього, на прострочену орендну плату позивач нарахував 501,74 грн пені, а за час неповернення майна з оренди позивач нарахував неустойку у розмірі 84 260,87 грн. Тому до стягнення заявлено 87 482,83 грн і просить стягнути такі на користь балансоутримувача, як це передбачено договором. 
2.2. Відповідач, обізнаний про розгляд справи, відзиву на позовну заяву не подав, підстав позову не спростував, участі в розгляді справи не взяв.
2.3. Третя особа 18.02.2026 подала розрахунок заборгованості відповідача, відповідно до якого основний боргу становить 86 981,09 грн, пеня – 501,74 грн, 3 % річних – 60,25 грн, інфляційні втрати – 323,92 грн, тобто загальна сума – 87 867,00 грн. Заяв про зміну предмету позову чи збільшення позовних вимог від позивача не надходило.
3. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
3.1. Між Управління майном спільної власності Львівської обласної ради як орендодавцем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Сезанн» як орендарем 04.03.2022 укладено договір № 40/22/1 оренди майна, що належить до спільної власності територіальних громад області, відповідно до якого в оренду передано нежитлові приміщення, що є на балансі Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв», загальною площею 180,6 кв. м, розміщене за адресою м. Львів, вул. О. Нижанківського, 2.
3.2. Відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати становить 17 375,62 грн без ПДВ за лютий 2022 року, сума ПДВ – 3 475,12 грн. Розмір орендної плати коригується щомісячно на відповідний індекс інфляції. Розмір авансового внеску становить 2 розміри місячної орендної плати і становить 34 751,24 грн без ПДВ. Авансовий внесок зараховується у рахунок орендних платежів за перший та останній місяці в межах строку дії договору, враховуючи порядок коригування орендної плати, визначений п. п. 3.1 і 3.2 цього договору. 
3.3. Відповідно до п. 8.1 договору договір укладено на 5 років, що діє від 04.03.2022 до 03.03.2027.
3.4. Сторони 04.03.2022 підписали акт прийняття – передачі нежитлових приміщень.
3.5. Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.06.2024 у справі № 914/3800/23 задоволено позов Управління майном спільної власності Львівської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сезанн», розірвано договір оренди від 04.03.2022, виселено Товариство з обмеженою відповідальністю «Сезанн». Рішення залишене без змін згідно з постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.08.2024.
3.6. Згідно з постановою приватного виконавця від 26.09.2024 відкрито виконавче провадження по виконанню наказу від 20.09.2024 у справі № 914/3800/23 про виселення орендаря, а 12.12.2024 відповідно до акта приватного виконавця встановлено, що вимоги виконавчого документа виконано.
3.7. Позивач надіслав відповідачу претензію від 09.12.2024 (фіскальний чек долучено до матеріалів позовної заяви), відповідно до якої просив до 30.12.2024 погасити заборгованість у розмірі 53 252,52 грн і 197,30 грн пені.
3.8. Станом на 15.12.2025 Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв» склав довідку про заборгованість по орендній платі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сезанн» по договору від 04.03.2022 за період по 28.08.2024 і з 29.08.2024 по 11.11.2024 і така становить: 2 720,22 грн за серпень 2024 року (1 – 28 серпня) і 84 260,87 грн за період з 29.08.2024 по 11.12.2024.
3.9. На підставі таких розрахунків Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв» склав рахунок № 61 від 10.12.2025 на суму 87 482,83 грн. 
3.10. Рахунки на вказану суму заборгованості Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв» складав і раніше: 10.11.2025, 10.10.2025, 10.09.2025, 11.08.2025, 11.07.2025, 11.06.2025, 12.05.2025, 10.04.2025, 10.03.2025, 11.02.2025, 17.01.2025, 11.12.2024.
3.11. Крім цього, третя особа складала рахунки 11.09.2024 на суму 23 557,69 грн за серпень 2024 року, від 11.10.2024 на суму 33 911,06 грн за серпень і вересень 2024 року, від 04.11.2024 року на суму 2 917,55 грн за серпень 2024 року, від 11.11.2024 року на суму 53 449,85 грн за серпень – жовтень 2024 року, від 11.12.2024 року на суму 78 321,40 грн за серпень – листопад 2024 року.
3.12. Відповідно до виписок з рахунку за 27.09.2024 Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв» сплатив 13 557,69 грн, а 31.10.2024 – 5 000,00 грн з призначенням «власні надходження розпорядників орендна плата за жовтень згідно рах 50 від 11.10.2024», «власні надходження розпорядників орендна плата за серпень». 
3.13. Третя особа склала акт звірки взаєморозрахунків станом на 29.04.2025, відповідно до якого станом на 31.03.2025 заборгованість становить 89 981,09 грн. Відповідач такого акта не підписав, хоча для підтвердження факту надіслання його відповідачу позивач долучив фіскальний чек від 29.04.2025, в якому вказано адресатом ТЗОВ «Сезан». 
4. ВИСНОВКИ СУДУ
4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача і третьої особи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на таке. 
4.2. Відповідно до обставин справи, не спростованих відповідачем, між сторонами упродовж 04.03.2022 – 28.08.2024 існували правовідносини з оренди комунального майна. На підставі рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2024, яке набрало законної сили 28.08.2024, у справі № 914/3800/23 розірвано договір оренди від 04.03.2022 і виселено Товариство з обмеженою відповідальністю «Сезанн». Рішення суду виконано 12.12.2024.
4.3. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.
4.4. Перевіряючи заявлені до стягнення суми боргу, суд зазначає таке.
4.5. Із розрахунку станом на 16.02.2026 вбачається, що станом на серпень 2024 року, коли розірвано договір оренди, заборгованість по орендній платі становила 21 277,91 грн, а оплачено було 18 557,69 грн, у зв`язку з чим не сплаченою орендною платою залишились 2 720,22 грн. Таку суму позивач заявляє до стягнення в цій справі, оскільки відповідач не сплатив такі кошти ні на час розірвання договору, ні на час виконання рішення про виселення, ні на час звернення з позовом (30.12.2025).
4.6. Відповідно до п. 3.4 договору оренди орендну плату орендар зобов`язується сплатити не пізніше 25 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок балансоутримувача, а згідно з п. 1.1 договору орендоване майно є на балансі Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв». Тому належним отримувачем коштів від відповідача є Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв».
4.7. Частина 5 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачає, що порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування. 
4.8. Відповідно до п. 3.6 договору за несвоєчасну сплату орендної плати стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення. Тому за період несплати орендної плати з 01.10.2024 по 31.03.2025 на вказану заборгованість по орендній платі позивач нарахував пеню в розмірі 501,74 грн.
4.9. Здійснивши такий перерахунок, суд зауважує, що позивач у першому періоді 01.10.2024 – 05.11.2024 застосував розмір боргу 7 720,22 грн, а не 2 270,22 грн. Однак, застосована сума боргу не відповідає обставинам справи, тому суд здійснював перерахунок із застосуванням дійсної суми боргу 2 270,22 грн. 
4.10. Крім цього, у 2024 році був чинним Господарський кодекс України, ч. 6 ст. 232 якого передбачала, що пеня починає нараховуватись упродовж шести місяців з дня виникнення прострочення, і такий момент виникнення прострочення не можна зміщувати. Тобто якщо строк оплати орендної плати був визначений як 25 число поточного місяця, то відповідач мав здійснити платіж 25.08.2024. Не здійснивши такий, з 26.08.2024 виникло прострочення, і тому початок розрахунку пені визначається з 26.08.2024, а не з 01.10.2024. 
4.11. Враховуючи зазначене, суд підсумовує, що за обраний позивачем період на суму орендної плати 2 720,22 грн пеня становить 368,52 грн, що на 133,22 грн менше від заявленої до стягнення.
4.12. У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»). А ст. 785 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
4.1. Відповідно до усталеної та послідовної судової практики, що яким би способом в договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору, проте ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 ЦК України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений частиною другою статті 785 ЦК України). Зокрема, такі висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 25.05.2022 у справі № 389/704/20, Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19, Верховним Судом у постанові від 27.05.2025 у справі № 904/8325/21.
4.2. Враховуючи встановлену обставину припинення відносин 28.08.2024, з 29.08.2024 починається період безпідставного користування майном, і тривав такий до фактичного виселення відповідача - 12.12.2024. Тому відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. 
4.3. Перевіряючи розрахунок неустойки, суд звертає увагу на такі правила та підходи.
4.4. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду 20.11.2020 у справі № 916/1319/19 звернув увагу, що при розрахунку розміру неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.
4.5. Верховний Суд у постанові від 27.05.2025, направляючи справу № 904/8325/21 на новий розгляд, вказав, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги про стягнення неустойки відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, не звернули уваги на те, що позивачем розрахунок неустойки зроблено із застосуванням індексу інфляції, який нараховується, у свою чергу, на орендну плату. З урахуванням викладеного для правильного вирішення спору у справі, яка розглядається, необхідним є встановлення обставин щодо правильності розрахунку неустойки, нарахованої позивачем відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, а тому суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог(пункт 4.9. постанови Верховного Суду від 27.05.2025). 
4.6. Верховний Суд у постанові від 27.05.2025 вказав і про те, що з моменту припинення договору оренди та до часу повернення орендарем майна, орендодавець має право здійснити нарахування неустойки відповідно до положень частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної плати за найм речі, тобто орендної плати. При цьому розмір такої неустойки має розраховуватися виходячи із розміру орендної плати станом на день припинення договору оренди майна.
4.7. Тобто, для розрахунку неустойки потрібно брати до уваги розміру орендної плати станом на день припинення договору, без застосування індексу інфляції та без податку на додану вартість.
4.8. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого як до позову, так і 18.02.2026, за фактичне користування майном позивач нарахував 84 260,87 грн у такий спосіб: 29 - 31 серпня 2024 року – 2 279,78 грн, вересень 2024 року – 23 911,06 грн (23 557,69 * 101,5 %), жовтень 2024 року – 24 341,46 грн (23 911,06 * 101,8 %), листопад 2024 року – 24 803,95 грн (24 341,46 * 101,9 %), 1 – 11 грудня 2024 року – 8 924,62 грн (24 803,95 * 101,4 % / 31 * 11). 
4.9. Тобто позивач здійснив нарахування, яке не відповідає зазначеній вище судовій практиці. Тому суд, здійснюючи розрахунок неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, враховує таке.
4.10. Так, орендна плата за серпень 2024 року становила 23 557,69 грн. Не маючи підстав її індексувати, як це було передбачено договором для визначення щомісячного розміру орендної плати, суд визначає її подвійний розмір і такий становить 47 115,38 грн за один повний місяць, а оскільки прострочення становило повні місяці тільки в вересні – листопаді 2024 року, то за такий період неустойка становить 47 115,38 грн * 3 = 141 346,14 грн. 
4.11. За 29 – 31 серпня 2024 року неустойка становить 4 559,55 грн (47 115,38 грн /31 день в місяці * 3 дні прострочення), а за 01 – 11 грудня 2024 року неустойка становить 16 718,36 грн (47 115,38 грн /31 день в місяці * 11 днів прострочення). Тобто загальний розмір неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна, розрахований виходячи з розміру орендної плати на день припинення договору оренди майна та без індексації і без ПДВ, становить 162 624,05 грн.
4.12. Проте, позивач, реалізуючи право на стягнення неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, не здійснив розрахунок неустойки за описаними судом правилами і заявив до стягнення 84 260,87 грн. Водночас суд не має процесуальної можливості виходити за межі заявлених позовних вимог і стягувати правильно визначену суму заборгованості. Також у суду відсутні підстави відмовити позивачу у стягненні меншої суми, ніж нараховано судом. Тому задоволенню підлягає заявлена позовна вимога про стягнення 84 260,87 грн неустойки. 
4.13. Резюмуючи, суд зазначає про обгрунтованість позовних вимог частково, на загальну суму 87 349,61 грн, що на 133,22 грн менше від заявленого до стягнення на користь балансоутримувача по договору.
5. ВИСНОВКИ ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
5.1. Суд зазначає, що за подання позову з ціною 87 482,83 грн сплаті підлягав судовий збір у мінімальному розмірі – 3 028,00 грн. Натомість позивач сплатив 6 056,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 101 від 21.02.2025. 
5.2. Здійснюючи розподіл понесених судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем пропорційно задоволеним вимогам.
5.3. Враховуючи задоволення позовних вимог пропорційно 99,85 %, то судовий збір також підлягає відшкодуванню пропорційно, а саме в сумі 3 021, 94 грн.
5.4. Щодо зайво сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн, то стосовно такої суми позивач 19.03.2026 подав заяву про повернення такої суми з бюджету.
5.5. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи зазначене, клопотання позивача підлягає задоволенню і позивачу потрібно повернути з Державного бюджету України 3 028,00 грн, сплаченого згідно з платіжною інструкцією № 101 від 21.02.2025.
Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 130, 185, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сезанн» (79070, Львівська область, місто Львів, вулиця Рахівська, будинок 60, квартира 4, ідентифікаційний код юридичної особи 38208125) на користь Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж культури і мистецтв» (79008, Львівська область, місто Львів, вулиця О. Нижанківського, будинок 2, ідентифікаційний код юридичної особи 02214751) 87 349,61 грн заборгованості, з яких 2 720,22 грн заборгованості по орендній платі, 368,52 грн пені, 84 260,87 грн неустойки та 3 021,94 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
3. Відмовити в задоволенні вимоги про стягнення 133,22 грн пені.
4. Повернути Управлінню майном спільної власності Львівської обласної 79008, Львівська область, місто Львів, вул. Винниченка, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 25255072) з Державного бюджету України 3 028,00 грн, сплаченого згідно з платіжною інструкцією № 101 від 21.02.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 30.03.2026.

Суддя Матвіїв Р.І.