справа № 489/10814/25  провадження №2/489/890/26

РІШЕННЯ
Іменем України

13 березня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У грудні 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 433269288 в загальному розмірі 11787,70 грн. та понесені судові витрати на оплату судового збору в в розмірі 3028,00 грн.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 17.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та відповідачем був укладений кредитний договір № 433269288.
07.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі – ТОВ «Таліон Плюс») було укладено договір факторингу № МВ-ТП/16, а в подальшому 27.02.2025 між «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників, в т.ч і до відповідача за кредитним договором № 433269288.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №3 від 04.08.2025 до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025, «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 11787,70 грн., з яких 4500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 7287,70 грн. заборгованість по процентам та 0,00 грн. заборгованості по комісії та неустойки.
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 30.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Крім того, 22.01.2026 відповідач звернулася до суду із заявою про надання копії рішення для оскарження, що свідчить про її обізнаність про розгляд прави судом.
Правом на дання відзиву відповідач не скористався. 
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 17.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №433269288, відповідно до пункту 2.2 якого загальний розмірі кредиту становить 4500,00 грн. 
Відповідно до пункту 2.3 договору надання позичальнику кредиту здійснюється наданням 17.11.2024 першого траншу у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту.
За умовами пункту 3.1 договору, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії.
Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 20 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 9,00 грн. та нараховану комісію за надання кредиту у розмірі 0,00 грн. (пункт 3.3 договору).
Відповідно до пункту 5.1 кредитного договору, надання позичальнику кожного траншу здійснюється шляхом ініціювання переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника використовуючи платіжні реквізити платіжної картки 5168-74хх-хххх4174.
Згідно пункту 7.1 договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 07.12.2024, а саме протягом 20 днів від дати отримання першого траншу позичальником.
В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому пунктом 11.1 договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в передбаченому підпунктом 9.1.1.2 або 9.1.1.7 договору (пункт 7.1 договору).
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 17.12.2029 (пункт 7.3 договору).
Відповідно до пункту 8.3 договору, базова процентна ставка складає 0,98 відсотка в день від суми залишку кредиту, що становить 357,70 відсотків річних.
Згідно підпункту 9.1.1.1 договору кредитодавець має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в разі, зокрема, прострочення сплати нарахованих процентів позичальником.
Згідно підпункту 9.1.1.7 договору уразі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом, частиною кредиту або комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору.
Пунктом 14.2 договору його сторони узгодили, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу кладення цього договору, в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму силу як і власноручний.
Договір відповідачем підписано електронним підписом з ідентифікатором «THNQ», введеним 17.11.2024 13:30:22.
До укладення кредитного договору відповідач ознайомила і підписала електронним підписом з ідентифікатором «2335» паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту тощо. 
Звернення відповідача до кредитотодавця за отриманням кредиту також підтверджується Заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 17.11.2024, яка містить загальну інформацію про кредитний договір, персональні данні позичальника, адресу реєстрації і проживання, номер електронного платіжного засобу.
Виплату відповідачу кредиту позивач підтвердив довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 13.08.2025, відповідно до якої здійснено платіжну операцію 17.11.2024 з перерахування грошових коштів в сумі 4500,00 грн. через транзитний рахунок отримувачу на картку 5168-74хх-хххх4174 та платіжним дорученням від 17.11.2024, яке є первинним документом, що підтверджує здійснення платіжної операції фінансовою установою.
07.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № МВ-ТП/16, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в реєстрі прав вимоги до боржників, в т.ч до відповідача за кредитним договором № 433269288.
Згідно розрахунку первісного кредитора заборгованість відповідача за кредитним договором №433269288 від 17.11.2024 за період з 17.11.2024 по 07.01.2025 складала 5509,30 грн. Із розрахунку вбачається, що на погашення заборгованості відповідач здійснювала 15.12.2024 в сумі 14415,70 грн. та 22.12.2024 – 5,00 грн.
05.06.2025 ТОВ «Таліон Плюс» надіслало відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про дострокове розірвання договору, в якому з посиланням на пункти 7.2.2, 9.1.1.7 кредитного договору та частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» повідомило про розірвання кредитного договору у зв`язку із затримкою нею оплати процентів за користування кредитом з 05.06.2025 та вимагало сплатити заборгованість в розмірі 11787,70 грн.
Із доданого до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором №433269288 від 17.11.2024, складеного ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача за період з 07.01.2025 по 04.08.2025 становить 7287,70 грн.
27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в реєстрі прав вимоги до боржників, в т.ч до відповідача за кредитним договором № 433269288.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №3 від 04.08.2025 до договору факторингу № МВ-ТП/16 від 07.01.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №433269288 в сумі 11787,00 грн., з яких 4500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) та 7287,70 грн. за процентами. 
Доказів на спростування доводів позивача про неукладення відповідачем кредитного договору і неотримання кредитних коштів матеріали справи не містять. 
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20 та така судова практика є усталеною у справах з відповідними правовідносинами.
Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що кредитний договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом підписання договору відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на її номер мобільний телефону, що відповідає статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Доведеним є і отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням та частковим погашенням заборгованості відповідачем.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Доказами у справі підтверджується, що у зв`язку із несплатою відповідачем процентів більше місяця, кредитор ТОВ «Таліон Плюс» скористався своїм правом на строкове стягнення заборгованості, що відповідає умова пункту 9.1.1.7 договору та частині другої статті 1050 ЦК України, відповідно до якої,  якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Щодо розміру заборгованості суд з нею погоджується. Крім того, відповідач, що є її процесуальним обов`язком, не спростувала вказаної позивачем заборгованості та власного контррозрахунку суду не надала.
При цьому суд звертає увагу, що встановлений кредитним договором розмір процентів відповідає вимогам частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Враховуючи наведене та оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку про порушення відповідачем грошових зобов`язання, що порушує права та інтереси позивача, який в установленому законом порядку набув право вимоги заборгованості за кредитним договором, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Так як позовні вимоги задоволено повністю, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. 

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 433269288 від 17.11.2024 в загальному розмірі 11787,70 грн. (одинадцять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 70 коп.) та 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» , код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри,30.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 13.03.2026.

Суддя І.В.Коваленко