П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026року м. Київ

Справа №357/4183/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/4046/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Бондаренко О.В. 17 жовтня 2025 року у м. Біла Церква, за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, 

В С Т А Н О В И В

У березні 2025 року АТ «ОТП банк» звернулося у суд із позовом ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2025 року позовну заяву АТ «ОТП БАНК» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість за Кредитним договором № 2039266675 від 27 вересня 2022 року у розмірі 78004,53 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 

07 жовтня 2025 року представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано заяву про перегляд заочного рішення.
Заява обґрунтована тим, що відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд справи, зокрема, ухвалу про відкриття провадження та виклики до суду не отримував, що позбавило його можливості реалізації своїх прав на захист, а саме подати відзив та надати відповідні докази. 
Також вказував, що заочне рішення за результатами розгляду справи не отримував, про його існування стало відомо після блокування рахунків в межах виконавчого провадження в липні 2025 року, після чого звернувся до адвоката, який лише 09 вересня 2025 року ознайомився з рішенням суду в електронному кабінеті. 
Посилаючись на положення ч. 3 ст. 124 ЦПК України вважав, що останнім днем подачі заяви є 09 жовтня 2025 року, а тому просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі з подальшим його скасуванням.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишено без руху та надано заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який становить 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали суду.
Підставою залишення без руху заяви відповідача, районний суд вважав те, що заявником не зазначено посилання на докази, якими обґрунтовуються заперечення проти вимог позивача, а відповідно до ч. 7 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.
Також суд вказав, що представник заявника із заявою про перегляд заочного рішення звернувся і з пропуском двадцяти денного строку на подання такої заяви, однак не додано докази на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду. 

15 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» відповідач подав заяву про усунення недоліків у якій вказав, що на виконання вимог ухвали суду від 13 жовтня 2025 року надає докази отримання доступу до ЕСІТС Електронний суд по справі № 357/4183/25 від 09 вересня 2025 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - визнано неподаною та повернуто заявнику.
Ухвала мотивована тим, що представник заявника, адвокат Дешко В.О., подав до суду заяву про усунення недоліків, однак, недоліки заяви зазначені в ухвалі суду від 13 жовтня 2025 року не усунув, оскільки не зазначив посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та не додав докази, на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, враховуючи, що заявником додано клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви, тим самим не подав до суду заяву, яка б відповідала вимогам ст. 284, 285 ЦПК України, з усунутими недоліками.

Не погодився із зазначеною ухвалою відповідач, його представником подано апеляційну скаргу доводи якої за змістом ідентичні з викладеними у заяві про перегляд заочного рішення.
Як основний довід скаржник вказує на те, що відповідач не отримував ухвалу про відкриття провадження з позовною заявою та додатками до неї, як не отримував саме заочне рішення про існування якого дізнався після блокування рахунків в межах виконавчого провадження у вересні 2025 року.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача.
Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).
Водночас суть та мета заочного розгляду справи, які полягають у своєчасному та ефективному вирішенні спору, не відрізняються від тих же складових загального позовного провадження. Наведене пояснюється тим, що питання проведення заочного розгляду справи виникає вже на стадії судового розгляду під час судового засідання у справах позовного провадження. Тобто за наявності передбачених законом умов фактично відбувається перехід із загального позовного провадження до заочного розгляду справи.
У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.
З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за "спрощеною процедурою", тобто тим самим судом.
Законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).
Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Натомість право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).
Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.
Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.
Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України.
Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окрім цього частиною 7 ст. 285 ЦПК України передбачено, що до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 26 червня 2025 року, відповідач посилалася на те, що не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі, виклики до суду та заочне рішення, про його існування йому стало відомо після блокування рахунків в межах виконавчого провадження в липні 2025 року, після чого він звернувся до адвоката, який лише 09 вересня 2025 року ознайомився з рішенням суду в електронному кабінеті.

Так встановлено, що матеріали справи містять зворотні повідомлення про вручення ОСОБА_1 усіх поштових відправлень в призначені судові засідання, які йому адресовані (а.с. 45, 50).
Більше того з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що загальний доступ до рішення суду від 26 червня 2025 року було забезпечено - 02 липня 2025 року. 
22 липня 2025 року, тобто уже після ухвалення рішення по справі представник відповідача - Дешко В.О. через підсистему «Електронний суд» подав заяву про вступ його у справу як представника та просив йому надати доступ до електронної справи (а.с. 61-63). 
За даними електронного ресурсу «Укрпошта» направлене відповідачу відправлення з копією рішення суду було вручено за довіреністю 24 липня 2025 року (а.с.69).
Отже, відповідач знав про існування справи та те, що він є відповідачем за позовом АТ «ОТП БАНК» про стягнення кредитної заборгованості.
При цьому представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення вказує, що про його існування стало відомо в липні 2025 року. Водночас в апеляційній скарзі зазначає, що у вересні 2025 року.
Колегія суддів зауважує, що у частині третій статті 284 ЦПК України чітко обумовлено подію із якою варто розпочинати обраховування строку для подання заяви про перегляд заочного рішення - учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
А тому відповідно до вимог статті 43, ч. 1 ст. 64, та ч. 3 ст. 284 ЦПК України саме з моменту ознайомлення представником відповідача із спірним заочним рішенням, у останнього виникає право впродовж двадцяти денного терміну подати до суду заяву про перегляд заочного рішення із одночасним заявленням прохання про поновлення строку для її подання.
Проте, як вказує представник відповідача, що з текстом заочного рішення суду він ознайомився 09 вересня 2025 року. Заяву про перегляд заочного рішення подав 07 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд». 
Таким чином двадцяти денний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення подано з пропуском строку й заявник як і у заяві, так і у заяві на усунення недоліків не навів обґрунтованих підстав, які підтверджували поважність причин пропуску строку.
Не містить заява про усунення недоліків й обґрунтування, якими він заперечує проти вимог позивача та які слугували б підставою для скасування заочного рішення суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач недоліки про залишення його заяви про перегляд заочного рішення без руху не усунув, що і стало обґрунтованою підставою для повернення вказаної заяви заявнику.

Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростували висновки районного суду щодо повернення його заяви про перегляд заочного рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції також роз`яснює заявнику, що повернення заяви про перегляд заочного рішення суду не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 17 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа 

Н.В. Поліщук