ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року	Львів	Справа № 460/6023/25 пров. № А/857/3343/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р.В.	
 	Носа С.П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 460/6023/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 

місце ухвалення судового рішення 	м. Рівне	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Гресько О.Р.	
дата складання повного тексту рішення	12.12.2025	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 460/6023/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.01.2025 №052630004220 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що не підлягала оподаткуванню, в розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути подану 10.01.2025 ОСОБА_1 заяву про виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до вислуги років, яка дає право на призначення такої допомоги, періоди роботи з 09.01.1986 по 24.04.1986, з 08.05.1986 по 11.09.1987, з 14.09.1987 по 16.09.1991; з 01.10.1991 по 25.06.1998; з 26.06.1998 по 31.01.2003; з 03.02.2003 по 29.01.2016; з 29.01.2016 по 21.09.2020; 22.03.2020 до 30.09.2022; з 01.09.2022 по 10.01.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що до заяви про перерахунок пенсії позивач не надала довідки про періоди роботи в закладах державної або комунальної форми власності на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років та про періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати та інформація про відпустки по догляду за дитиною до 3-х років. Оскільки стаж роботи позивача на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років неможливо визначити без вищезазначених довідок, відсутні підстави для призначення грошової допомоги відповідно до п.7.1 розділу ХV Закону №1058 в розмірі 10 місячних пенсій. За наведених обставин, апелянт вважає правомірним прийняття ним рішення про відмову від 14.01.2025 №052630004220 ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком відповідно до пункту 7.1 розділу XV Закону № 1058 у зв`язку з не підтвердженням необхідного страхового стажу.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи повністю позов, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем документами підтверджено, що в періоди роботи з 09.01.1986 по 24.04.1986, з 08.05.1986 по 11.09.1987, з 14.09.1987 по 16.09.1991; з 01.10.1991 по 25.06.1998; з 26.06.1998 по 31.01.2003; з 03.02.2003 по 29.01.2016; з 29.01.2016 по 21.09.2020; 22.03.2020 до 30.09.2022; з 01.09.2022 по 10.01.2025 вона працювала на посадах, робота на яких дає їй право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а як наслідок і набула право отримання одноразової грошової допомоги.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.02.2024 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особа, яка досягла встановленого законом пенсійного віку та має визначений мінімальний страховий стаж.
Сторонами не заперечується, що до 17.02.2024 позивачу органами Пенсійного фонду України жодного виду пенсії не виплачувалось.
10.01.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, яка за принципом екстериторіальності передана для розгляду відповідачу.
Рішенням від 14.01.2025 №052630004220 відповідач відмовив позивачці у виплаті зазначеної грошової допомоги з підстав не надання ОСОБА_1 довідок про періоди роботи в закладах державної/комунальної форми власності на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років та про періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати до 2002 року та інформації про відпустки та догляд за дитиною. 
Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191.
Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Як було встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови позивачці у призначені грошової допомоги стало те, що ОСОБА_1 не надано довідок про періоди роботи в закладах державної/комунальної форми власності на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років та про періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати до 2002 року та інформації про відпустки та догляд за дитиною.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як встановив суд першої інстанції, трудова книжка позивача містить інформацію про те, що позивач працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема: з 09.01.1986 по 24.04.1986 вихователь дитсадку №48 м. Рівне; з 08.05.1986 по 11.09.1987 вихователь ясельної групи у дитсадку-ясла №36 м. Рівне; з 14.09.1987 по 16.09.1991 музичний керівник дитячого садка №48; з 01.10.1991 по 25.06.1998 музичний керівник ясла-садок №24 «Донінвестбуд»; з 26.06.1998 по 31.01.2003 музичний керівник ясла садок №4 м. Дружківка Донецької області; з 03.02.2003 по 29.01.2016 музичний керівник ясла-садок №34 «Лелека» (правонаступник ДНЗ ясла-садок комбінованого типу №35 «Лелека» Дружківської міської ради Донецької області); з 29.01.2016 по 21.09.2020 музичний керівник ДНЗ ясла-садок комбінованого типу №2 «Теремок» Дружківської міської ради Донецької області; -22.03.2020 до 30.09.2022 музичний керівник ДНЗ ясла-садок комбінованого типу №4 «Сонечко» Дружківської міської ради Донецької області; з 01.09.2022 по 10.01.2025 (станом на дату заяви про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги) керівник музичний по зовнішньому сумісництву в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №47, а відповідно має понад 30 років спеціального стажу.
Згідно записів у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 від 13.09.1982 всі записи чіткі, зрозумілі, викладені, з найменування закладів, в яких працювала позивач вбачається, що вони належать до державної або комунальної форми власності.
Відповідачем не було зазначено зауважень щодо правильності оформлення трудової книжки та достовірності викладеної в ній інформації не висловлював.
Відповідно до підпункту 8 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону: трудова книжка, копія наказу (розпорядження) про звільнення або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб. У тих випадках, коли в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», додаються уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, інші документи, що підтверджують такі відомості.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 8 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, подання уточнюючої довідки вимагається лише у разі коли у трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, яка підтверджує право на отримання одноразової грошової допомоги.
В даному випадку, трудова книжка позивача містить необхідну інформацію, а відповідно подання уточнюючої довідки не є обов`язковим.
Крім того, Порядком №1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування особи у відпустці без збереження заробітної плати, а тому таке твердження відповідача як відсутність уточнюючої довідки за вище вказані спірні періоди роботи про перебування ОСОБА_1 в декретних відпустках та відпустках без збереження заробітної плати колегія суддів не бере до увагу як безпідставні.
При цьому, відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Верховним Судом у постановах від 21.11.2018 у справі №672/914/16-а та від 11.07.2019 у справі №127/1849/17 викладено правові висновки, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.
Водночас, відповідачем, у разі наявності сумнівів щодо роботи позивача у періоди на посадах чи у закладах, які передбачені Переліком №909, не здійснено своїх повноважень щодо перевірки вказаних відомостей чи допомозі їй в отриманні будь-яких (які на думку Пенсійного органу мають бути надані) документів.
Крім цього, як вірно враховано судом першої інстанції, позивач, в період з 14.09.1987 по 30.09.2022 працювала в дошкільних навчальних закладах на території Дружківської міської ради, територія якої, на даний час, є зоною ведення бойових дій, що позбавляє позивачку можливості надати Пенсійному органу витребувані ним додаткові довідки про період роботи, обов`язок щодо надання яких чинним законодавством для отримання одноразової грошової допомоги, у спірних правовідносинах, не передбачений.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат на користь будь-якої із сторін. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 460/6023/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос