16.03.26
22-ц/812/26/26
Провадження № 22-ц/812/26/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
16 березня 2026 року м. Миколаїв
справа № 490/4145/25
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,
із секретарем судового засідання – Повертайленко Ю.В., 
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою представником – адвокатом Риженко Денисом Олеговичем, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 22 серпня 2025 року під головуванням судді Саламатіна О.В., повне судове рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.
Позивач зазначала, що 12 лютого 2025 року по пр-ту Центральному в напрямку вул. 3-ї Слобідської на перехресті з вул. Садовою у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Fiat Ducato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та належного їй на праві власності автомобіля марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . 
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Як вказала позивач, у зв`язку з зазначеними вище подіями їй завдано матеріальну шкоду, пов`язану з вимушеним транспортуванням пошкодженого автомобіля за допомогою евакуатора – 2 200 грн. Також відповідно до звіту №58-25 про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля від 10 березня 2025 року, ринкова вартість її автомобіля станом на 12 лютого 2025 року – до дорожньо-транспортної пригоди - становила 207 734 грн 04 коп., а вартість відновлювального ремонту станом на 12 лютого 2025 року - після дорожньо-транспортної пригоди - становить 360 777 грн 60 коп, що є більше 70% вартості автомобіля до моменту дорожньо-транспортної пригоди, а тому відповідно до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» - відновлення автомобіля є економічно не доцільним. Ринкова вартість її автомобілю в пошкодженому стані становить 52 329 грн 71 коп. Отже, розмір заподіяного матеріального збитку становить 155 404 грн 33 коп. Позивачка зазначала, що цивільно-правовова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Ducato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована, тому вона отримала відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 113 418 грн 89 коп. Отже залишок недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди, з урахуванням витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля, становить 44 185 грн 44 коп. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 44 185 грн 44 коп. відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 6 500 грн та 2 010 грн 05 коп. витрат на оплату звітів оцінювача, 12 000 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 1 211 грн 20 коп. відшкодування судового збору.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52695 грн 49 коп. матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, з яких: 41985 грн 44 коп. - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, 2200,00 грн - послуги евакуатора, 6500 грн. 00 коп. - вартість звіту про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку, 2010 грн 05 коп. - вартість визначення ринкової вартості автомобіля в пошкодженому стані. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7211 грн 20 коп., які складаються з судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн 00 коп.
Ухвалюючи рішення суд вважав доведеним факт спричинення позивачці внаслідок неправомірних дій відповідача матеріальної шкоди у зазначеному нею розмірі, яку той повинен відшкодувати. Визначаючи розмір суми, що підлягає відшкодуванню позивачу за професійну правничу допомогу, суд першої інстанції встановив, що розмір гонорару 12000 грн є завищеним, а тому з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних робіт адвокатом, дотриманням вимог співмірності, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру до 6000 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Риженко Д.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача обов`язку компенсувати різницю між розміром фактичної шкоди та виплаченим страхувальником страхового відшкодування. Так, відповідно до ст. 1194 ЦК України, у разі якщо шкода відшкодована страховиком у межах страхових сум, визначених договором (полісом ОСЦПВ), обов`язок винної особи компенсувати шкоду припиняється. Як вказав апелянт, позивачка добровільно погодилася із сумою страхового відшкодування у розмірі 113 418 грн 89 коп., підтвердивши відсутність претензій до страховика. Отже, вона самостійно погодилася отримати компенсацію у меншому розмірі, ніж розмір фактично визначеної шкоди. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлює: обов`язок страховика — відшкодувати шкоду в межах ліміту; обов`язок винуватця ДТП — відшкодовувати лише ту шкоду, яка перевищує страхову суму. У даному випадку виплата страхового відшкодування була здійснена за згодою потерпілого, і мова йде не про перевищення встановленого ліміту відповідальності страховика, а про різницю між погодженою сумою та максимально можливою. Таким чином, відповідач не може нести додатковий тягар відшкодування, оскільки потерпіла самостійна погодилася на зменшення суми страхового відшкодування. 
Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивачки – адвокат Костенко С.О. - заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення просив залишити без змін.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2025 року в м. Миколаєві по просп. Центральному в напрямку вул. 3 Слобідської на перехресті з вул. Садовою сталась ДТП за участю автомобіля «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва у справі №490/1199/25 від 08 квітня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КупАП, та встановлено, що саме з його вини сталася вищевказана дорожньо-транспортна пригода (а.с. 10-11). 
Дана постанова в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої вона ухвалена, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже саме дії відповідача ОСОБА_2 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, в якому було пошкоджено автомобіль позивачки ОСОБА_1 .
Відповідно до Звіту №58-25 від 10.03.2025 року про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_4 , ринкова вартість автомобіля позивачки станом на 12.02.2025 року (до ДТП) становить 207 734 грн 04 коп., а вартість відновлювального ремонту станом на 12.02.2025 року (після ДТП) становить 360 777 грн 60 коп., що є більше 70% вартості автомобіля до моменту ДТП, а тому відповідно до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» - відновлення автомобіля позивачці є економічно не доцільним (а.с. 13-26). Додатково ПП ОСОБА_4 була визначена ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані - 52 329 грн 71 коп. (а.с. 27).
За складання Звіту з визначенням вартості матеріального збитку ОСОБА_1 було сплачено 6 500 грн., що підтверджується рахунком №58-25 від 13.02.2025 року (а.с. 51).
За складання додаткової експертизи з визначення ринкової вартості автомобіля в пошкодженому стані ОСОБА_1 було сплачено 2 010 грн 05 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №P24A4258780435D6324 від 01.05.2025 року (а.с. 53).
Крім того позивачкою було сплачено 2 200 грн за транспортування її пошкодженого автомобіля за допомогою евакуатора, що підтверджується актом №008 прийому-передачі виконаних робіт від 12.02.2025 року (а.с. 12).
Також судом було встановлено, що позивачкою було отримане страхове відшкодування в розмірі 113 418 грн 89 коп.
За такого суд першої інстанції вважав встановленим, що позивачці заподіяно збитки внаслідок пошкодження її автомобіля, в розмірі 155 404 грн. 33 коп. (207 734грн 04 коп. (ринкова вартість автомобіля (до ДТП)) – 52 329 грн. 71 коп. (ринкова вартість автомобілю в пошкодженому стані), а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 41 985 грн. 44 коп.
Встановивши такі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошових коштів у розмірі 52 695 грн 49 коп. (41 985 грн. 44 коп. + 2 200 грн. + 6 500 грн. + 2010,05 грн).
Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на нижчевикладене.
Так, частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).
Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відноси, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування".
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
01 січня 2025 року введено в дію Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 21 травня 2024 року №3720-ІХ (далі - Закону №3720-ІХ).
Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).
Частиною першої статті 3 Закону №3720-ІХ визначено, що учасниками ринку обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, потерпілі особи (їхні законні представники, спадкоємці, правонаступники), інші особи, які відповідно до цього Закону мають право на отримання страхової виплати, страховики, надавачі супровідних послуг на ринку страхування, МТСБУ.
Відповідно до п. 3 частини першої та п. 3 частини другої статті 41 Закону №3720-ІХ до основних завдань та функцій МТСБУ належить, зокрема здійснення регламентних виплат у випадках, передбачених цим Законом, та здійснення таких виплат і компенсацій із централізованих страхових резервних фондів на умовах, визначених цим Законом;
Частиною третьою вказаної статті передбачено, що діяльність МТСБУ, пов`язана із здійсненням регламентних виплат та компенсацій, визначених цим Законом, регулюється положеннями цього Закону щодо діяльності страховиків із здійснення страхових виплат за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно частини першої статті 14 Закону №3720-ІХ у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.
Частиною третьою вказаної статті встановлено, що страхові (регламентні) виплати за внутрішнім договором страхування, крім регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ відповідно до пунктів 1-3 і 5 частини першої статті 43 цього Закону, обмежуються страховими сумами, встановленими відповідно до законодавства на день укладення такого договору. Регламентна виплата, що здійснюється МТСБУ відповідно до пунктів 1-3 і 5 частини першої статті 43 цього Закону, обмежується страховими сумами, встановленими відповідно до законодавства на день настання страхового випадку.
Пунктом 1 частини першої статті 43 Закону №3720-ІХ передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 вказаного Закону у разі якщо шкоду забезпеченому транспортному засобу потерпілої особи заподіяно транспортним засобом у випадках, передбачених пунктами 1, 3-5 частини першої статті 43 цього Закону, обов`язки страховика відповідальної особи покладаються на МТСБ
Частиною третьою статті 43 Закону №3720-ІХ визначено, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для визначення (з`ясування) причин, обставин настання подій, які є підставою для здійснення регламентних виплат, визначення розміру заподіяної внаслідок таких подій шкоди (у тому числі здійснює оплату послуг осіб, які надають МТСБУ інформацію чи інші послуги для визначення розміру регламентної виплати), оплату банківських витрат, судових зборів та інших обов`язкових платежів, пов`язаних із здійсненням та компенсацією регламентних виплат, оплату послуг осіб, які на договірній основі надають МТСБУ юридичні послуги щодо компенсації здійснених регламентних виплат.
Відповідно до статті 18 Закону №3720-ІХ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/ або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
У разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи.
Приписами статті 26 Закону №3720-ІХ встановлено, що у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані, зокрема з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи; доставкою (транспортуванням), зокрема з використанням спеціального автомобіля-евакуатора, пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи з місця дорожньо-транспортної пригоди, якщо такий транспортний засіб не може рухатися самостійно.
Відповідно до статті 28 Закону №3720-ІХ транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:
матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України.
У разі досягнення згоди між потерпілою особою та страховиком (МТСБУ) щодо відчуження потерпілою особою на користь страховика (МТСБУ) знищеного транспортного засобу страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:
ринкової вартості транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України.
Ринкова вартість транспортного засобу до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом або страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.
Ринкова вартість транспортного засобу після його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається страховиком (МТСБУ) на підставі цінової пропозиції, отриманої щодо заявленого для продажу пошкодженого транспортного засобу на аукціоні з продажу пошкоджених транспортних засобів, у тому числі що проводиться з використанням інформаційно-комунікаційних систем (онлайн-аукціон, торги). За домовленістю між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою вартість транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може визначатися страховиком (МТСБУ) відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.
Страховик (МТСБУ) разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку із знищенням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати документально підтверджені витрати потерпілої особи на оплату послуг суб`єкта професійної оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, у разі якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту, у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону.
Статтею 38 Закону №3720-ІХ передбачено, що рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або про відмову у здійсненні страхової (регламентної) виплати може бути оскаржено страхувальником або потерпілою особою, або іншою особою, яка має на неї право, у судовому порядку.
З матеріалів справи слідує, що стархове відшкодування в розмірі 113 418 грн 89 коп. було виплачено позивачці Моторним (транспортним) страховим бюро України» (МТСБУ), що підтвердується платіжною інструкцією № 13350 від 02.05.2025 року (а.с. 117).
Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) у відзиві на неї.
Враховуючи, що справа була розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а матеріали справи свідчать про те, що відповідач копії ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви із доданими до неї документами не отримував, про розгляд справи повідомлявся шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з метою повного та всебічного розгляду вказаної цивільної справи і перевірки доводів апеляційної скарги, колегією суддів були досліджени матеріали страхової справи МТСБУ щодо ДТП, яке мало місце 12.02.2025 за участю транспортного засобу позивачки (а.с. 122-166).
З даної справи слідує, що наказ про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих було прийнято МТСБУ відповідно до ст. 43 Закону №3720-ІХ та враховуючи рішення Президії МТСБУ від 20.05.2022 року щодо регресної роботи МТСБУ з військовими частинами та/або військовослужбовцями ЗСУ.
Зі змісту довідки про розмір відшкодування шкоди в сумі 113 418 грн 89 коп. слідує, що вона складається з: 111 218 грн. 89 коп. – шкоди майну, та 2 200 грн. – витрати на евакуатор. 
При визначенні розміру регламентної виплати МТСБУ виходило з того, що ринкова вартість автомобіля позивачки до ДТП становить 177 878 грн 04 коп., вартість відновлювального ремонту 360 777 грн 60 коп., вартість автомобіля в пошкодженому стані – 66 660 грн 71 коп., що підтверджується розрахунком, складеним провідним експертом відділу експертиз (а.с. 138). 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не перевіривши складові отриманої позивачкою регламентної виплати, та не врахувавши той факт, що розмір здійсненої МТСБУ регламентної виплати позивачкою не був оскаржений у передбаченому статтею 38 Закону №3720-ІХ порядку, тоді як граничний розмір регламентної виплати (ліміт страхового відшкодування) на момент ДТП становив 250 000 грн. за шкоду, завдану майну. 
За такого, суд дійшов передчасного висновку про наявність для покладення на відповідача ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування майнової шкоди, спричиненої позивачці внаслідок ДТП, що сталася 12 лютого 2025 року, з огляду на встановлений на час ДТП граничний розмір регламентної виплати та те, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на викладене з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, в розмірі 1 453 грн 44 коп. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником – адвокатом Риженко Денисом Олеговичем, задовольнити.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування судового збору, сплаченого за апеляційну скаргу, в розмірі 1 453 грн 44 коп. (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні сорок чотири копійки). 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Т.В. Серебрякова

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року