ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 лютого 2026 року	Справа №160/406/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

08.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , Адреса: АДРЕСА_1 ) щодо непогодження виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , Адреса: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 ) одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 «Під час воєнного стану особи, які уклали контракт на умовах, визначених цим Порядком, призначаються до військових частин відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил», оскільки у позивача не має у наявності сукупного строку участі у бойових діях не менше шести місяців станом на 13 лютого 2025 року.
Ухвалою від 09.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копія ухвали від 09.01.2026 вважається врученою відповідачу у день її постановлення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.
30.01.2026 за допомогою підсистеми "Електронний суд" Військова частина НОМЕР_1 надіслала відзив на позовну заяву. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Відповідач зазначає, що оскільки у позивача не має у наявності сукупного строку участі у бойових діях не менше шести місяців станом на 13 лютого 2025 року, вимоги про виплату винагороди є безпідставними.
30.01.2026 за допомогою підсистеми "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови №153. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Згідно Військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, з 28.03.2023.
Відповідно до довідки № 10007 від 14.08.2025 Військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, позивач дійсно в період з 15.06.2023 по 18.12.2023 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Донецькій області Краматорський район, Костянтинівська міська ТГр.
28 лютого 2024 року позивачу було видано посвідчення НОМЕР_5 .
Згідно витягу ФОВА-005350584 "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець(ка) УКРАЇНА, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, ШИРОКЕ на території України станом на 04.01.2026 є особою, стосовно якої: Відомості про притягнення до кримінальної відповідальності: ВІДСУТНІ , Відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості: ВІДСУТНІ , Відомості про розшук: ВІДСУТНІ.
ОСОБА_1 подавав рапорт від 18.09.2025 щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень на підставі абзацу 2 пункту 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 № 153 на ім`я Командира Військової частини НОМЕР_1 . 
26 вересня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 було надано відповідь №16545, у якій вказано що було надано недостатньо документів для вказаної виплати.
ОСОБА_1 звертався за роз`ясненнями щодо виплат до безпосереднього командира, однак жодної відповіді не отримав.
06 жовтня 2025 року за вих. № 120/2025 адвокатом ОСОБА_3 було подано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 .
Однак відповіді на цей адвокатський запит Військова частина НОМЕР_1 не надала.
Не погоджуючись з відмовою Військової частини НОМЕР_1 , позивач вимушений звернутися до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців» (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 №558 (далі Інструкція №558) Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Системно аналізуючи Інструкцію №558 доходимо висновку, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать винагороди.
Відповідно до п. 3.р. І Інструкції №558 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» (далі- Постанови 153), яка набрала чинності 13.02.2025, Кабінет Міністрів України постановив погодитися з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цієюпостановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі експериментальний проект) (пункт 1 Постанови 153).
Пунктом 3 Постанови 153 установлено, що учасниками експериментального проекту є:
- громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;
- Збройні Сили;
- Національна гвардія;
- Державна прикордонна служба;
- Міністерство оборони;
- Міністерство внутрішніх справ;
- військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
2)координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3)фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету
Пунктом 4 Постанови 153 установлено, що:
- особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цієюпостановоюу віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цієюпостановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
- військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цієюпостановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
- військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цієюпостановоюу зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
- військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Відповідно до пункту 4 постанови 153 Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ від 09.04.2025 № 115 «Організацію виплати одноразової грошової винагороди» (далі наказ 115), яким у пункті 1 визначено наступні завдання:
1. органам охорони державного кордону, організувати та провести роботу щодо опрацювання відомостей про військовослужбовців, які під час дії воєнного стану в період з 24 лютого 2022 року по 13 лютого 2025 року у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, проходять військову службу та мають право на виплату винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, за формою, наведеною в додатку до цього наказу. Визначено наказом яка інформація має міститись у відомостях.
2. за результатами проведеної роботи: до 21.04.2025 надати до фінансово економічного управління Адміністрації Держприкордонслужби фінансово-економічні розрахунки щодо потреби в коштах для виплати винагороди; провести роз`яснювальну роботу серед військовослужбовців щодо умов та особливостей виплат винагороди відповідно до Постанови № 153.
Пунктом 2 наказу 115 визначено, що виплату винагороди здійснювати на підставі наказів начальників органів Державної прикордонної служби України відповідно до вимог пункту 4 Постанови, а саме:
- військовослужбовцям, які проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн;
- військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн грн за кожні 30 днів безпосередньої участі в бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
- військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановоюу зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі.
Як встановлено судом та не заперечується позивачем, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2025 № 10007, солдат ОСОБА_1 , дійсно в період з 15.06.2023 по 18.12.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі та в період здійснення зазначених заходів в Донецькій області, Краматорський район Констянтинівська ТГр.
Отже, відповідно до цієї довідки строк безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій сукупно становить 187 днів.
Постановою №153 встановлені особливості нарахування для тих, хто брав участь у бойових діях менше 6 місяців (станом на 13 лютого 2025 року), зокрема, сума нараховується пропорційно: 1/6 від 1 000 000 грн за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях.
При цьому суд звертає увагу на те, що згідно з Постановою №153 умовою такої виплати є те, що безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій сумарно має бути не менше 30 днів.
Тобто, безпосередня участь позивача у бойових діях є більшою за 30 днів, що підтверджується довідою Військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2025 № 10007 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин.
Щодо причини відмови Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2025 №16545 слід зазначити, що відповідачем не конкретизовано, яких саме документів не вистачає для розгляду та задоволення рапорту. У наданій відповіді не наведено належного та повного обґрунтування підстав відмови.
Отже, відмова у задоволенні рапорту є формальною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам щодо вмотивованості рішень суб`єкта владних повноважень, оскільки відповідач не навів чітких і зрозумілих підстав її прийняття.
За таких обставин, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо непогодження виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025.
З метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 18.09.2025 щодо виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 та прийняти вмотивоване рішення.
Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а тому наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових втрат, жодні судові витрати не належать розподілу та стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо непогодження виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 18.09.2025 щодо виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 та прийняти вмотивоване рішення.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез