Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.03.2026  	Справа №607/4103/26 Провадження №2-а/607/181/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Кунець Н.Р., 
з участю секретаря судового засідання Дмитрик В-М.Р.
позивача  ОСОБА_1 
представника позивача адвоката Щербатюка О.Д.
представника відповідача Гаврилюк З.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Щербатюк Олег Дмитрович до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2026 позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Щербатюк О.Д. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 13.02.2026 уповноважена посадова особа Державної міграційної служби України начальник Тернопільського відділу №1 Управління ДМС у Тернопільській області Лужняк Л.Й. винесла стосовно нього постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ПН МТР №002010, якою його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 
Зі змісту постанови вбачається, що йому ставиться у провинну наступне «13.02.2026 о 11:30 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на території України за недійсними документами, а саме, посвідка на тимчасове проживання номер НОМЕР_1 , якою був документований іноземець, рішенням УДМС у Тернопільській області відкликано 16.10.2025, іноземець був зобов`язаний покинути територію України у встановлений законодавством строк. Місце скоєння правопорушення: м. Тернопіль, вул. Є. Коновальця, 6, що є порушенням п. 14. ст. 1, п. 1, 3 ст. 3, п. 14 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 68 Порядку, затвердженого Постановою КМУ №322 від 25.04.2018, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП». 
Разом з тим, позивач вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби України при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права.
Так, Порядком оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ №322 від 25.04.2018 передбачено, що іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про відкликання посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення. 
Разом з тим, він не отримував рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання номер НОМЕР_1 , а тому в уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби України на думку позивача не було жодних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП. 
Натомість, уповноважена посадова особа Державної міграційної служби України начальник Тернопільського відділу №1 Управління ДМС у Тернопільській області Лужняк Л.Й., всупереч вимог ст. ст. 280, 283 КУпАП, не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, незаконно, винесла постанову серії ЕНА №6571022 від 26.01.2026. 
Позивач вказує, що у матеріалах справи відсутні належні, достовірні та допустимі докази наявності у його діях прямого умислу на проживання на території України за недійсними документами, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення. 
При цьому, позивач категорично заперечує факт одержання ним рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання номер НОМЕР_1 від 14.04.2025 та будь-яке ознайомлення його іншим чином із наявністю та змістом такого рішення, а відтак на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МТР 002011 від 13.02.2026 за ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, серії ПН МТР №002010 від 13.02.2026 йому не було відомо про наявність відносно нього таких обмежень, а відтак він не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не бажав настання будь-яких наслідків, що на переконання позивача свідчить про відсутність у його діях вини у формі умислу.
Окрім цього, у постанові про накладення адміністративного стягнення не вказано, на підставі яких саме доказів уповноважена посадова особа Державної міграційної служби України прийшла до висновку про його винуватість у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. 
З огляду на вищевикладене, позивача вважає, що спірна постанова винесена не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, а тому просить суд позов задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ПН МТР №002010 від 13.02.2026 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.
03.03.2026 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області Гаврилюк З.Б. через систему «Електронний суд», у якому остання вказує, що відповідач заперечує проти позову позивача про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ПН МРТ 002010 від 13.02.2026 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн та вважає, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача вказує, що у правових відносинах з Україною ОСОБА_1, є іноземцем, оскільки країною його громадянської належності є Азербайджанська Республіка. Так, 13.02.2026 о 11:30 уповноваженою посадовою особою Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, вул. Є.Коновальця, 6, виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на території України за недійсними документами, а саме: посвідка на тимчасове проживання номер НОМЕР_1 , якою був документований іноземець, рішенням УДМС у Тернопільській області відкликано 16.10.2025, іноземець був зобов`язаний покинути територію України у встановлений законодавством строк. В ході перевірки було встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , прибув в Україну 07.02.2021 через КПП «Бориспіль» з метою воз`єднання сім`ї з громадянкою України. 12.03.2021 громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , звернувся до УДМС у Тернопільській області для оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі возз`єднання сім`ї з громадянкою України та 26.03.2021 документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , строком дії до 24.03.2022, оскільки 11.03.2021 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 . В подальшому громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ще чотири рази звертався з приводу обміну посвідки на тимчасове проживання, востаннє 01.04.2025 та за його заявою УДМС у Тернопільській області 14.04.2025 його документовано посвідкою посвідкою № НОМЕР_1 , строком дії до 10.04.2026. 13.10.2025 до УДМС у Тернопільській області надійшло обґрунтоване звернення Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 13.10.2025 №115872-2025 щодо відкликання посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке обґрунтоване тим, що 08.10.2025 УДМС України в Хмельницькій області, на підставі обґрунтованого звернення Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 01.10.2025, керуючись ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три роки до 08.10.2028. Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, 16.10.2025 УДМС у Тернопільській області на підставі пп.4 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ №322 від 25.04.2018 (із змінами) прийнято рішення №610112000004664 про відкликання посвідки на тимчасове проживання стосовно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про прийняте рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання стосовно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 повідомлено іноземця листом від 16.10.2025 за вих. №6101.8/4163/6101.1.3-25 (із додатком), який відправлено на адресу особистої електронної пошти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). При цьому представник відповідача зауважує, що направлення саме на адресу особистої електронної пошти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) копії рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання від 16.10.2025 № НОМЕР_3 , узгоджується із вимогами п. 65 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ №322 від 25.04.2018 (із змінами), так як при зверненні до УДМС у Тернопільській області із заявою-анкетою №105156975 від 01.04.2025 з приводу обміну посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рядку дані для контакту з особою - особиста електронна пошта вказав: ІНФОРМАЦІЯ_2 Водночас, при поданні документів для обміну посвідки на тимчасове проживання заявнику було роз`яснено та наголошено, що всі повідомлення йому будуть направлятись саме на особисту електронну пошту, зазначену ним у заяві-анкеті, а також за номером телефону, вказаного ним. Відтак представник відповідача зазначає, що твердження позивача та його представника, що ОСОБА_1 не отримував рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , не відповідають дійсності, оскільки УДМС у Тернопільській області свій обов`язок щодо надсилання копії рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання від 16.10.2025 № НОМЕР_3 ОСОБА_1 виконано у передбачений законом спосіб. Окрім цього, щодо відкликання посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 також повідомлено відділ реєстрації проживання особи Управління Державної реєстрації Тернопільської міської ради та Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Разом з тим, в порушення п. 68 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ №322 від 25.04.2018 (із змінами) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 територію України не покинув, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав та жодних заходів щодо виїзду за межі території України не вживає. При цьому, рішення УДМС у Тернопільській області про відкликання посвідки на тимчасове проживання від 16.10.2025 № НОМЕР_3 позивачем оскаржено не було. Таким чином, на момент виявлення посадовими особами Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області, а саме - 13.02.2026, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав на території України за недійсними документами, що є порушенням вимог п. 14 ч. 1 ст. 1, ч. 1, 3 ст. 3, ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 68 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ №322 від 25.04.2018 (із змінами), а відтак в його діях містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП. З огляду на викладене, 13.02.2026 о 11:30 уповноваженою посадовою особою Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області в приміщенні відділу за адресою: м. Тернопіль, вул. Є. Коновальця, 6, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МТР 002011 стосовно, громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 були роз`ясненні його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також вручено позивачу один із примірників протоколу. Жодних зауважень щодо змісту цього протоколу ним надано не було, свою вину не заперечував. При цьому, при складані протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 спілкувався українською мовою, чітко усвідомлював значення своїх дій та жодних клопотань про залучення перекладача та адвоката не заявляв. На підставі ст.ст. 278-280, 283 КУпАП 13.02.2026 року о 11 год. 50 хв. за участі громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальником Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області Лужняк Л.Й. здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.02.2026 серія ПН МТР 002010, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. При розгляді справи також було враховано обставину, що пом`якшує відповідальність, а саме - щире розкаяння особи. Обставин, що обтяжують відповідальність - не встановлено. Представник відповідача зауважує, що до ОСОБА_1 застосовано мінімальну межу розміру адміністративного штрафу, однак даний штраф позивачем не сплачено. Постанова про накладення адміністративного стягнення була оголошена ОСОБА_1 та йому було роз`яснено порядок і спосіб її оскарження, а також позивачу було вручено копію даної постанови. Позивач при складанні протоколу та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення свою вину не заперечував. Таким чином представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення ПН МТР 002010 від 13.02.2026 винесена уповноваженою посадовою особою в межах повноважень та у спосіб і порядок визначені законодавством з врахуванням встановленого складу адміністративного правопорушення та є правомірною. Окрім цього, жодних заходів впливу до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано не було, його перебування у приміщенні Тернопільського відділу УДМС у Тернопільській області відбувалося за чітко регламентованих законом правил, і будь-яких клопотань чи письмових пояснень з приводу порушення його прав позивачем подано не було. З приводу стягнення судових витрат, то представник відповідача вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини 9 статті 139 КАС України та є неспівмірною зі складністю справи. З огляду на викладене, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.
09.03.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щербатюк О.Д. у строки встановленні судом подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви вказаних в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2026. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Додатково зазначив що він рішення УДМС у Тернопільській області про відкликання посвідки на тимчасове проживання не отримував, так як не користується електронною поштою ІНФОРМАЦІЯ_2 та не перевіряв листи, які на неї надходили. Позивач зауважив, що вказану електронну пошту, йому створили на його телефоні працівники УДМС у Тернопільській області коли він звертався до них із заявою про продовження посвідки на тимчасове проживання та з того часу він її не використовував. Водночас він не був повідомлений про те, що комунікація із УДМС у Тернопільській області буде відбуватись виключно через електронну пошту. Позивач зауважив, що для контакту він також залишав свій номер телефону, який ним не змінювався, проте жодних дзвінків від представників УДМС він не отримував. Крім того зазначив, що він розуміє розмовну українську мову, однак з читанням у нього є суттєві труднощі. У даному судовому засіданні послуг перекладача не портребує.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щербатюк О.Д. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що УДМС у Тернопільській області при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та винесені спірної постанови порушили право ОСОБА_1 на перекладача. Також вказав, що строк на оскарження рішення про відкликання посвідки, ще не закінчився та позивач має намір скористатися правом на її оскарження. 
Представник відповідача Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області Гаврилюк З.Б. в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення позовної заяви та просила відмовити у її задоволенні з підстав заявлених у відзиві. Додатково зазначила, що працівниками УДМС у Тернопільській області вчинялися спроби зв`язатися із позивачем за допомогою телефонного зв`язку, однак такі залишились без відповіді. 
Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:
Судом встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив в`їзд на територію України 07.02.2021 через КПП «Бориспіль» з метою возз`єднання сім`ї.
Особа іноземця встановлена та підтверджена паспортом громадянина Азербайджанської Республіки для виїзду за кордон НОМЕР_4 , дійсним до 10.01.2031.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 виданого 11.03.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 11.03.2021 про що складено актовий запис № 306. 
01.04.2025 громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до УДМС у Тернопільській області із Заявою - анкетою № 105156975 від 01.04.2025 з приводу обміну посвідки на тимчасове проживання, у якій зазначив причину обміну - закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання, а також свої ідентифікаційні дані, зареєстроване місце проживання, фактичне місце проживання, а також дані для контакту, зокрема контактний телефон та адресу особистої електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив правильність внесених до заяви відомостей про нього. 
14.04.2025 громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було документовано посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , строком дії до 10.04.2026. 
13.10.2025 УДМС у Тернопільській області зареєстровано за № 6348/1/6101-25 звернення Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №115872-2025 від 13.10.2025 щодо відкликання посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 засуджений за скоєння умисного кримінального правопорушення, своїми діями становить загрозу національній безпеці України та громадському порядку, а також охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України. Крім того, 08.10.2025 УДМС України в Хмельницькій області, на підставі обґрунтованого звернення Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 01.10.2025, керуючись ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три роки до 08.10.2028. 
Як вбачається із висновку № 192 щодо обґрунтованості відкликання посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 від 16.10.2025, затвердженого заступником начальника УДМС у Тернопільській області Лобач Т. та рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 16.10.2025, УДМС у Тернопільській області прийнято рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 стосовно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказане рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 16.10.2025 було надіслано 16.10.2025 на особисту електронну пошту ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зазначена ним у Заяві - анкеті № 105156975 від 01.04.2025 з приводу обміну посвідки на тимчасове проживання за вихідним № НОМЕР_6 , що вбачається із скріншоту з системи електронного документообігу «Мегаполіс» УДМС у Тернопільській області.
Також, 16.10.2025 рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 16.10.2025 стосовно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 було надіслано відділу реєстрації проживання особи Управління Державної реєстрації Тернопільської міської ради та Управлінню стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
13.02.2026 уповноваженою посадовою особою Тернопільського відділу № 1 УДМС у Тернопільській області завідувачем сектору Байдацьким М.Б. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПРМТР №002011 відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).
Згідно даного протоколу громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 проживає на території України за недійсними документами, а саме: посвідка на тимчасове проживання номер НОМЕР_1 , якою був документований іноземець, рішенням УДМС у Тернопільській області відкликана 16.10.2025, іноземець був зобов`язаний покинути територію України у встановлений законодавством строк, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 203 КУпАП.
У графі «Пояснення особи, щодо якої складено протокол» ОСОБА_1 зазначив: «не знав, що має виїхати». 
Вказаний протокол було складено в присутності позивача ОСОБА_1 та примірник протоколу останньому вручено, що стверджується підписом позивача, проставленим у протоколі. 
Окрім цього, своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПРМТР №002011 ОСОБА_1 підтвердив, що українську мову розуміє. 
Постановою Тернопільського відділу № 1 УДМС у Тернопільській області про накладення адміністративного стягнення ПН МТР 002010 від 13.02.2026, на громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. 
В обґрунтування постанови зазначено, що 13.02.2025 о 11 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на території України за недійсними документами, а саме: посвідка на тимчасове проживання номер НОМЕР_1 , якою був документований іноземець, рішенням УДМС у Тернопільській області відкликано 16.10.2025, іноземець був зобов`язаний покинути територію України у встановлений законодавством строк, що є порушенням вимог п. 14 ч. 1 ст. 1, ч. 1, 3 ст. 3, ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 68 Порядку, затвердженого постановою КМУ №322 від 25.04.2018, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 203 КУпАП. При винесені постанови також враховано обставини, що пом`якшують покарання: щире розкаяння особи. Обставини, що обтяжують відповідальність відсутні. 
Копія вказаної постанови було вручена ОСОБА_1 13.02.2026, що підтверджується підписом останнього, проставленим у постанові. 
Вважаючи вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI. 
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (Закон №3773-VІ) правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.
Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він проживає на території України за недійсними документами, а саме: посвідка на тимчасове проживання номер НОМЕР_1 , якою був документований іноземець, рішенням УДМС у Тернопільській області відкликано 16.10.2025, іноземець був зобов`язаний покинути територію України у встановлений законодавством строк, що є порушенням вимог п. 14 ч. 1 ст. 1, ч. 1, 3 ст. 3, ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 68 Порядку, затвердженого постановою КМУ №322 від 25.04.2018, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 203 КУпАП.
Так, частиною 2 ст. 203 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився. 
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у перевищенні іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився. 
Суб`єкт адміністративного проступку - особливий, зокрема іноземці та особи без громадянства. 
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності. 
Пунктами 7, 10, 14, 18 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, або якщо строк їх тимчасового проживання на території України продовжено в установленому порядку, якщо інше не встановлено законом.
Нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. 
Частинами 1, 3 статті 3 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, Інтереси суспільства та держави.
Відповідно до ч.ч. 1, 14 ст. 4 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.
Відповідно до п. 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі - Порядок), посвідка на тимчасове проживання, є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. 
Підпунктом 4 пункту 63 Порядку, передбачено, що посвідка відкликається ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у раз і коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну. 
Рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки приймається Головою ДМС або уповноваженою ним особою, керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її відкликання або визнання недійсною.
Рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки формується засобами Реєстру та підписується шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису. У випадку відсутності технічної можливості підписання рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису таке рішення підписується власноручно та сканується особою, яка його підписала, до заяви-анкети із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС (п. 64 Порядку)
Згідно з п. 65 Порядку, копія рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки із зазначенням причин її відкликання або визнання недійсною надсилається ДМС, територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства на адресу особистої електронної пошти або рекомендованим листом (у разі відсутності електронної пошти) невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів з дня його прийняття (крім випадку, визначеного підпунктом 10 пункту 63 цього Порядку).
Копія листа (із вихідним номером та датою), яким надіслано повідомлення про відкликання або визнання недійсною посвідки, сканується до заяви-анкети із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.
Відповідно до п. 68 Порядку, іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадків, визначених підпунктами 2, 5, 9-11 пункту 63 цього Порядку).
Іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки на підставі підпункту 2 пункту 63 цього Порядку, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України протягом семи днів з дня звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які ним зібрані та оцінені у встановленому законом порядку працівником УДМС У Тернопільській області, та на яких ґрунтується висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та якими спростовуються заперечення останнього щодо не вчинення цього правопорушення.
Так, із змісту п. 68 Порядку можна зробити висновок, що обов`язок здати посвідку, знятися з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк, у іноземця або особа без громадянства стосовно яких прийнято рішення про відкликання посвідки виникає з дня отримання копії такого рішення. 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази отримання позивачем рішення про відкликання посвідки № НОМЕР_3 від 16.10.2025.
При цьому, долучений представником відповідача скріншот з системи електронного документообігу «Мегаполіс» УДМС у Тернопільській області із якого вбачається, що рішення про відкликання посвідки було надіслано позивачу 16.10.2025 на особисту електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 суд до уваги не бере, та зауважує, що із його змісту слідує, що органом УДМС у Тернопільській області 16.10.2025 дійсно надсилалось рішення про відкликання посвідки на електронну пошту позивача, однак статус листа зазначений «Відправлено», натомість відомостей про доставку листа до електронної пошти та його отримання позивачем даний скріншот не містить. 
Посилання представника відповідача на те, що при обміні посвідки на тимчасове проживання позивачу було роз`яснено працівниками УДМС у Тернопільській області, що всі документи будуть йому надіслані на його особисту електронну пошту, а відтак останній повинен був перевіряти свою пошту та слідкувати за отриманими повідомлення суд відхиляє з огляду на наступне. 
З долучених до матеріалів справи доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до УДМС у Тернопільській області із Заявою - анкетою з приводу обміну посвідки на тимчасове проживання 01.04.2025. 
При цьому як вбачається із змісту п. 65 Порядку, у редакції яка діяла станом на 01.04.2025, копія рішення про скасування посвідки надсилається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства рекомендованим листом не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дня його прийняття. Копія листа (із вихідним номером та датою), яким надіслано повідомлення про скасування посвідки, сканується до заяви-анкети із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.
Таким чином, на момент звернення позивача до УДМС у Тернопільській області із Заявою - анкетою з приводу обміну посвідки на тимчасове проживання Порядком не було передбачено надсилання рішення про відкликання посвідки на особисту електронну пошту іноземця або особи без громадянства, а лише шляхом надсилання таких рішень виключно рекомендованим листом. 
Відповідні зміни до п. 65 Порядку були внесені лише 16.05.2025 постановою Кабінету Міністрів України № 573 від 16.05.2025. 
Відтак суд вважає безпідставним доводи представника відповідача, щодо роз`яснень позивачу 01.04.2025 пункту 65 Порядку у редакція, яка почала діяти лише з 16.05.2025. 
Позивачем не надано суду доказів того, що УДМС у Тернопільській області будь-яким чином інформувало позивача, про внесення змін до п. 65 Порядку та можливість подальшого повідомлення його про прийняті УДМС у Тернопільській області рішення на особисту електронну пошту. 
Враховуючи викладене вище суд вважає, що у позивача був відсутній обов`язок перевіряти свою особисту електронну пошту, оскільки як іноземцю, йому не було належним чином доведено до відома, можливість отримання листів від УДМС у Тернопільській області на особисту електронну пошту. 
Жодних інших доказів, які б підтверджували факт отримання позивачем рішення про відкликання посвідки № НОМЕР_3 від 16.10.2025 матеріали справи не містять, а відтак відповідачем не спростовано заперечення позивача щодо отримання вказаного рішення. 
Суд зауважує, що факт виконання УДМС у Тернопільській області п. 65 Порядку, зокрема надсилання рішення про відкликання посвідки на особисту електронну адресу позивача, не є саме по собі підтвердженням факту отримання позивачем такого рішення. 
Натомість, як уже зазначалось вище обов`язок здати посвідку, знятися з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк, у іноземця або особа без громадянства стосовно яких прийнято рішення про відкликання посвідки виникає з дня отримання копії такого рішення. 
Таким чином враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем рішення про відкликання посвідки в тому числі і станом на 13.02.2026 суд приходить до висновку, що на момент притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, встановлений п. 68 Порядку семиденний строк з моменту отримання рішення про відкликання посвідки, який зобов`язує позивача покинути територію України не настав, а тому в останнього були наявні законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Відтак, факт вчинення позивачем правопорушення, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення ПН МТР 002010 від 13.02.2026, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, відповідачем суду не подано. 
Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. 
Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на те, що позивач заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, суд вважає, що провина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, не доведена, в той час, як відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак представником відповідача не надано суду доказів, які б спростували пояснення позивача та доводили правомірність винесеної постанови. 
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Щербатюк Олег Дмитрович до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МТР 002010 від 13.02.2026 є підставним та підлягає до задоволення, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.
Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином із відповідача Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 532,48 грн.
Щодо клопотання позивача ОСОБА_1 заявленого у позовній заяві про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
Так, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат складається з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. У прохальній частині позовної заяви позивач просив судові витрати стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Разом з тим до виходу суду до нарадчої кімнати позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Щербатюк О.Д. не подали до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само позивач та його представник не подали заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому посилання у позовній заяві про стягнення на користь позивача судових витрат не спростовує обов`язку позивача чи його представника зробити відповідну заяву про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки саме ст. 139 КАС України і встановлює такий обов`язок сторони.
Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі № 160/16902/20 вказав, що зазначення ж у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.
З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 гривень слід залишити без розгляду.
На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 139, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Щербатюк Олег Дмитрович до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МТР 002010 від 13.02.2026, якою громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн - скасувати.
Провадження у справі про притягнення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок. 
Заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень залишити без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 .
Представник позивача: адвокат Щербатюк Олег Дмитрович, місце праці, вул. Зелена, 14б, смт. Підволочиськ, Тернопільський район Тернопільська область.
Відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, код ЄДРПОУ 37839038, адреса місцезнаходження вул. Текстильна, 1Б, м. Тернопіль.

Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2026.

  Головуючий суддя	Н. Р. Кунець