Яготинський районний суд Київської області

Справа № 382/2385/25
Провадження № 2-а/382/3/26

РІШЕННЯ
Іменем України

01 квітня 2026 року Яготинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Кисіль О.А.
за участю секретаря Голованова В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яготин у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: майор поліції інспектор відділення поліції №2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Козак Яна Анатоліївна про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 року дана цивільна справа розподілена головуючому судді Савчак С.П.
Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області Савчак С.П. від 24.10.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 року, цивільну справу № 382/2385/25 (номер провадження № 2-а/382/24/25) передано судді Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., згідно до розпорядження керівника апарату суду № 91 від 21.11.2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи  згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 11.11.2025 № 2378/0/15-25 "Про дострокове закінчення відрядження судді Олешківського районного суду Херсонської області Савчака С. П. до Яготинського районного суду Київської області та одночасно відрядження судді Олешківського районного суду Херсонської області Савчака С. П. до Броварського міськрайонного суду Київської області для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік" та наказу Яготинського районного суду Київської області від 21.11.2025 № 4/к/тр "Про відрахування із штату суду судді Савчака С. П."
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 9 жовтня 2025 року інспектором відділення поліції №2 (м. Яготин) Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, майор поліції Козак Яною Володимирівною було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5899086, щодо ОСОБА_1 , оскільки він керував т.з. Mercedes Benz C220, н.з. НОМЕР_1 , при цьому 16.09.2025 рішенням Яготинського районного суду Київської області у справі №382/1708/25 був позбавлений права керування транспортним засобом строком на рік, та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України та ч. 10 ст. 15 ЗК Про Дорожній рух та 2.1Г. Об`єднано згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, чим порушив п.2.1.а ПДР – керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Проте, для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав.
Так, постанова не відображає дійсних обставин справи, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом працівниками поліції належними докази доведено не було. Автомобіль перебував в нерухомому стані на стоянці та будь-якої функції водія ОСОБА_1 не здійснював.
Враховуючи викладене просив визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5899086 від 09.10.2025 року винесену відносно ОСОБА_1 щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити. Судові витрати покласти на відповідача.
10.11.2025 року на адресу суду через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача адвоката Чубинського В.С. надійшов відзив на позовну заяву з котрого вбачається, що Головне управління Національної поліції в Київській області проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечує в повному обсязі виходячи з наступного.
Щодо участі у справі інспектора ВП №2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції Козак Я. А.
Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Крім того, за змістом п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
У відповідності до п. 7 вказаної статті КАС України, суб`єкт владних повноважень – орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Як закріплено у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Як встановлено у ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Таким чином, інспектор як посадова особа і працівник органу Національної поліції при розгляді справи і накладенні адміністративного стягнення діє не самостійно, а від імені органу Національної поліції.
Це підтверджується і відповідною судовою практикою. Наприклад, у своїй постанові від 02.07.2019 року по справі № 165/339/19 Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, що: «На переконання апеляційного суду, системний аналіз правових норм ст. 222 КУпАП дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції».
Відповідно, ОСОБА_2 не може відповідати за позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення.
Щодо предмету спору.
Відповідно до постанови серії ЕНА № 5899086 від 09 жовтня 2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20400 грн.
Згідно вказаної постанови, вбачається, що 09 жовтня 2025 року ОСОБА_3 , керував транспортним засобом при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобом та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПРД України та ч. 10 ст. 15 ЗУ "Про дорожній рух" та 2.1.ґ за що передбачена відповідальність ч. 1 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580- VIII.
За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Згідно ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається за приписами п. 2.1.ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".
Відповідно до положень п. 2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Отже, приписами ч. 2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.
Постановою Яготинського районного суду Київської області від 16 вересня 2025 року у справі 382/1708/25 ОСОБА_1 , визнали винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклали на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до офіційного вебпорталу судової влади України «Судова влада України», вказана постанова суду набрала законної сили 27 вересня 2025 року.
Отже, оскаржувана постанова від 09 жовтня 2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, винесена межах річного терміну позбавлення його права керування транспортними засобами.
Відповідно до відеозапису з нагрудної бодікамери працівників поліції (export-gfqu8), на 18 хвилині 30 секунді зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1 повідомив поліцейським про те, що прибув на стоянку близько 05 год. 00 хв. ранку, де його транспортний засіб перебуває до моменту прибуття працівників поліції.
Під час зазначеної розмови позивач не висловлював жодних заперечень або зауважень щодо факту керування транспортним засобом до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, працівниками поліції 09 жовтня 2025 встановлений факт керування позивачем транспортним засобом, також встановленим є факт позбавлення позивача права керування транспортними засобами, отже, працівники поліції мали достатньо підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Крім того, під час ухвалення працівниками поліції оскаржуваного рішення, позивач у своїй позовній заяві посилається на окремі неточності, які, на його думку, свідчать про порушення процедури прийняття акта.
Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Отже, неточності, на які вказує позивач у своєму позові, не є тим дефектом адміністративного акту, що впливає на зміст прийнятого рішення.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, слід дійти висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, слід розцінювати як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності при накладенні адміністративного стягнення.
Враховуючи викладене вище, вважає, що підстави котрі б вказували на те, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущені порушення, які б ставили під сумнів законність оскаржуваної постанови – відсутні.
За таких обставин вважаємо, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, оскільки встановлено, що дії інспектора при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
З огляду на зазначене просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Чубинський В.С. направив заяву про розгляд справи в його відсутність, прити позовних вимог заперечує.
Представник позивача адвокат Москалець О.В. направив на адресу суду заяву з котрої вбачається, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 жовтня 2025 року, працівниками поліції було складено два протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Водночас, відповідно до постанови Яготинського районного суду Київської області від 14 листопада 2025 року у справі № 382/2274/25, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому відповідачем було надано постанову Яготинського районного суду Київської області від 10 листопада 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 також було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Однак зазначена постанова не може бути належним та допустимим доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 09 жовтня 2025 року.
Так, відповідно до постанови Яготинського районного суду Київської області від 14 листопада 2025 року щодо ОСОБА_4 , останній здійснював рух заднім ходом, не переконавшись у безпечності такого маневру, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення та причинно-наслідкового зв`язку між його діями і настанням ДТП.
Водночас із дослідженого відеозапису вбачається, що транспортні засоби ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували на стоянці у нерухомому стані, при цьому саме транспортний засіб ОСОБА_4 розпочав рух заднім ходом.
Обставини, які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у момент настання ДТП, на відеозаписі не зафіксовані.
При цьому, не містять такі докази і постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5899086 від 09.10.2025.
Отже, відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час настання дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим посилання відповідача на вказану постанову є безпідставним.
Представник позивача направив на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився взаяві до суду просив слухати у його відсутність та відмовити у позові. 
Так, в судовому засіданні встановлено, що 9 жовтня 2025 року інспектором відділення поліції №2 (м. Яготин) Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, майор поліції Козак Яною Володимирівною було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5899086, щодо ОСОБА_1 , оскільки він керував т.з. Mercedes Benz C220, н.з. НОМЕР_1 , з врахуванням того, що 16.09.2025 рішенням Яготинського районного суду Київської області у справі №382/1708/25 був позбавлений права керування транспортним засобом строком на рік, та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України та ч. 10 ст. 15 ЗК Про Дорожній рух та 2.1Г. Об`єднано згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, чим порушив п.2.1.а ПДР – керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП. (а.с.5-9, 41)
Згідно постанови Яготинського районного суду Київської області від 10.11.2025 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, стягнувши з нього 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. (а..с.65)
Згідно постанови Яготинського районного суду Київської області від 14.11.2025 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддати стягненню у вигляді штафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. (а.с.76-77,79-80)
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Разом з тим, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, суд приходить до висновку, що враховуючи викладені позивачем обставини в позові, та викладене у відзиві, зафіксоване на відео, відповідачем доведено наявність правопорушення у діях ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 72, 77, 122, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, ст.ст. 23, 126, 245, 251, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП суд,

ВИРІШИВ:
У позові  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: майор поліції інспектор відділення поліції №2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Козак Яна Анатоліївна про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя Кисіль О. А.