ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України
справа № 954/340/25
провадження № 22-ц/819/63/26
18 лютого 2026 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя – доповідач),
судді: Приходько Л.А.,
Радченко С.В.,
секретар судового засідання: Олійник К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2025 року, постановлене під головуванням судді Гончаренка О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:
Зміст позовних вимог
В березні 2025року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позов мотивований тим, що сторони з 30 вересня 2011року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2023року розірвано. Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. 
У зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України, позивач разом з дитиною були вимушені залишити постійне місце проживання та виїхали до Республіки Польща, де проживають на час звернення з позовом до суду.
Відповідач проживає окремо від родини та ухиляється від обов`язку утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, не забезпечує належний рівень її життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.
ОСОБА_1 за фахом є моряком, який з 2011року постійно працює на торговельних суднах електромеханіком, має стабільний заробіток, загальна сума якого перевищує 5 000,00 доларів США на місяць. 
Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 40 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову.
Зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 березня 2025 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20грн.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи відповідач на вимогу суду не надав відомостей щодо розміру свого доходу. Разом з цим, суд встановив, що дитина сторін має потреби щодо вартісного лікування зубів; вимушена проживати за кордоном у Республіці Польща; відповідач працездатний, працює за кордоном на торгівельних суднах електромеханіком за контрактами. Представник відповідача у відзиві на позов не заперечував дохід відповідача у розмірі, що перевищує 5000,00 доларів США на місяць або 210147,5грн. (42,0295х 5000) за умови працевлаштування ОСОБА_1 .
За відсутності обставин, які звільняють відповідача від обов`язку по сплаті аліментів, суд дійшов висновку про доцільність стягнення аліментів в розмірі 20 000,00 грн. проти заявлених до стягнення 40 000,00грн., за відсутності доказів матеріальної спроможності відповідача щомісячно сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь у матеріальному утриманні дитини задля забезпечення її належного розвитку та рівня життя.
Доводи апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Загребельний Р.В., пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2025року, а також на допущення судом порушень норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 4 000,00грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Апеляційна скарга мотивована недоведеністю належними та допустимими доказами одержання відповідачем доходу, що перевищує 5000 доларів США на місяць. Ці твердження позивача є надуманими та безпідставними.
Позивач не обґрунтувала заявлений в позові розмір аліментів реальними потребами дитини. Зі змісту позовної заяви та оскаржуваного рішення суду не вбачається, які саме реальні потреби дитини в розмірі 20 000,00грн. щомісячно мають бути задоволено, щоб це було необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.
Батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей. Позивач не довела, що у неї відсутній дохід від власної праці або з інших джерел; що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в службі зайнятості, як особа, яка бажає працювати та отримувати дохід, у тому числі для утримання дитини та несе витрати на утримання дитини пропорційно до заявлених похивачем вимог.
Суд безпідставно прийняв до уваги документи про наявності у дитини потреби в лікуванні зубів (встановлення брекетів, за відсутності медичних документів/карти щодо необхідності проведення цієї процедури) та стосовно доходів позивача, оскільки ці документи не мають офіційного перекладу на українську мову та проставленого апостилю, а відтак є неналежними доказами. 
Водночас, суд не звернув уваги на те, що відповідач ОСОБА_1 не працює та отримує нерегулярний дохід від випадкових заробітків, винаймає житло у Республіці Польща, несе витрати на харчування та одяг, у зв`язку з чим немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Послався на положення статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025рік», за якою 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18років з 1 січня 2025року становить 3196,00грн., а тому присудження аліментів в розмірі 4 000,00грн. щомісячно не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Правова позиція інших сторін
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Скриль С.А., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , просив скаргу залишити без задоволення, зазначивши про законність та обґрунтованість рішення суду від 29 жовтня 2025року, ухваленого на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.
Розгляд справи апеляційним судом
В судовому засіданні адвокат Загребельний Р.В. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі. 
Адвокат Скриль С.А. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Сторони з 30 вересня 2011року по 13 грудня 2023року перебували в зареєстрованому шлюбі. 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що відповідачем не заперечується. На час розгляду справи позивач з донькою проживають в Республіці Польща.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною другоюстатті 141 СК України  визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу).
Згідно частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно частин другої, третьої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України).
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Звернувшись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач зазначила, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, хоча має високий дохід, оскільки працює електромеханіком на торгівельних суднах іноземних держав та одержує заробітну плату в розмірі більш 5000,00 доларів США на місяць. Контракти на роботу відповідач укладає через компанію з працевлаштування моряків MSC CREWING SERVICES (ТОВ МШК Україна, м.Одеса).
Задля перевірки наведених обставин, ухвалою суду від 14 травня 2025року було витребувано від ТОВ «МШК Україна» інформацію щодо укладених ОСОБА_1 впродовж 2023-2025 років контрактів з іноземними судновими компаніями та відомостей про заробітну плату відповідача. Витребувано у ОСОБА_1 інформацію про доходи впродовж 2023-2025років.
Електронним листом від 30 травня 2025року представник ТОВ «МШК Україна» повідомив, що відповідач ніколи не працював в товаристві. Можливо ОСОБА_1 укладалися контракти з іншою агенцією MSC в Україні.
Вимоги ухвали суду від 14 травня 2025року щодо надання інформації про доходи відповідача впродовж 2023-2025років залишено без виконання. 
В апеляційній скарзі відповідач послався на матеріальне становище, яке унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі, оскільки він не працює та отримує нерегулярний дохід від випадкових заробітків, винаймає житло у Республіці Польща, несе витрати на харчування та одяг. Зазначені посилання з огляду на їх недоведеність слід визнати неприйнятними.
При цьому, колегія суддів визнає слушними заперечення відповідача щодо безпідставності прийняття судом першої інстанції до уваги наданих позивачем документів про проходження ОСОБА_4 лікування в стоматологічній клініці з 08 березня 2024 року (щодо застосування зубної брекет-системи) та довідки про доходи позивача ОСОБА_2 , за відсутності оригіналів цих документів та їх офіційного посвідчення.
Разом із цим, наведені позивачем обставини не спростовують обов`язок відповідача щодо утримання та матеріального забезпечення своєї доньки, яка проживає разом із матір`ю, адже аліменти, стягнені на користь одного з батьків на утримання дитини, є відшкодуванням звичайних витрат спрямованих на забезпечення потреб та інтересів дитини для її повноцінного розвитку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки на відповідача як на батька покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. 
Твердження скаржника про те, що позивач не отримує дохід рівний розміру заявлених до стягнення аліментів апеляційний суд оцінює критично, оскільки «однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання та матеріального забезпечення дитини» за змістовним наповненням не є тотожнім несенню батьками витрат на дитину лише в однаковому грошовому розмірі, адже матір, з якою проживає дитина, вочевидь займається повсякденним вихованням доньки, вирішує її побутові та соціальні питання, від вирішення яких за матеріалами справи відповідач самоусунувся.
Посилання у апеляційній скарзі щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надав до суду першої інстанції доказів на підтвердження цих обставин.
Ураховуючи фактичні обставини справи, наявність у сторін неповнолітньої доньки, вік дитини, відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в її утриманні, діючи виключно в найкращих інтересах дитини, виконуючи обов`язок якнайкращого забезпечення її права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дитиною повноліття, враховуючи обставини, які характеризують відповідача як особу працездатного віку, відсутність доказів про наявність на утриманні ОСОБА_1 інших неповнолітніх чи непрацездатних членів сім`ї, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2025року - без змін. Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то новий розподіл судових витрат в порядку статті 141 частини 13 ЦПК України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2025року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 20 лютого 2026 року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : Л.А. Приходько 

С.В. Радченко