ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"16" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4492/25	

За позовом: Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" (50069, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, просп. Миру, буд. 15А, код ЄДРПОУ 00191017)
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (65058, м. Одеса, вул. Аметова Решата, буд. 21, код ЄДРПОУ 34252469)
про визнання недійсним договору
Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Граненко М.М. 

Представники сторін:

Від позивача: Пономаренко Д.О. - в порядку самопредставництва.
Від відповідача: Маклашевська А.О. - на підставі ордеру серії ВН №1567403 від 08.09.2025 року.

Суть спору: Державне промислове підприємство (далі – ДПП) "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Автомагістраль-Південь» про визнання недійсним Договору про відшкодування вартості електричної енергії №226 від 24.08.2023 р., укладеного між ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» та ТОВ «Автомагістраль-Південь».
Ухвалою суду від 11.11.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/4492/25, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.12.2025р. Ухвалою суду від 09.12.2025 р. підготовче засідання відкладено на 06.01.2026р. Протокольною ухвалою суду від 06.01.2026р. підготовче засідання відкладено на 13.01.2026 р. Протокольною ухвалою суду від 13.01.2026р. підготовче засідання відкладено на 27.01.2026р. Ухвалою суду від 27.01.2026р. підготовче засідання відкладено на 03.02.2026р. Протокольною ухвалою суду від 03.02.2026 р. підготовче засідання відкладено на 06.02.2026р. Протокольною ухвалою суду від 06.02.2026 р. підготовче засідання відкладено на 24.02.2026р. Ухвалою суду від 24.02.2026р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2026р. Ухвалою суду від 12.03.2026р. відкладено судове засідання на 26.03.2026р. 
Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).
Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.
У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи. 
При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».
Враховуючи матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.
Позивач – ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ", підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив, що надійшла до суду 25.11.2025р., додаткових поясненнях, що надійшли до суду 12.01.2026р.
Відповідач – ТОВ «Автомагістраль-Південь», проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 13.11.2025р., запереченнях на відповідь на відзив, які надійшли до суду 28.11.2025р.

Позивач по справі зазначає, що ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" засноване на державній власності та належить до сфери управління Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Відповідно до Статуту ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" створено з метою отримання відповідного прибутку за рахунок виробничої та підприємницької діяльності із забезпечення перекидання води у маловодні регіони.
Позивач повідомив, що його основним завданням було забезпечення комплексом гідротехнічних споруд перекидання технічної води з Каховського водосховища до Південного водосховища, яке забезпечує водопостачання населення та промислових підприємств Криворізької територіальної громади. Забір води для даних цілей з Південного водосховища здійснювало і продовжує здійснювати єдине підприємство - Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» (код ЄДРПОУ: 03341316). Вказані послуги надавалися на умовах Договору на послуги з постачання технічної води №1тн/389-ЗБУТ від 29.12.2017р.
Однак, 6 червня 2023 року,близько 2:50 ночі, російські війська підірвали греблю Каховської ГЕС, що забезпечує південь України електроенергією і прісною водою. Через неконтрольований витік води відбулося стрімке падіння рівня води у Каховському водосховищі нижче рівня його мертвого об`єму, що призвело до неможливості здійснення водозабору із даного джерела та повної зупинки насосних станцій каналу Дніпро – Кривий Ріг, та,як наслідок, зупинення діяльності позивача з перекидання води.
Позивач наголошує, що правовідносини між ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" та КП «Кривбасводоканал», які врегульовані Договором на послуги з постачання технічної води №1тн/389-ЗБУТ від 29.12.2017р., були завершені у липні 2023 року, до моменту запуску альтернативних схем наповнення Південного водосховища, затверджених рішеннями Криворізької міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій.
У подальшому, як зазначає позивач, після знищення греблі Каховської ГЕС, з метою ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2023 р. за №566, зокрема, прийнято рішення щодо реалізації експериментального проекту з нового будівництва магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг. Будівництво водогону станом на момент звернення із позовною заявою не завершено, а об`єкт не введений в експлуатацію.
На твердження позивача, 19.07.2023 р. між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області та ТОВ «Автомагістраль-Південь» укладено договір №Б-В-1, відповідно до умов якого, останнє, як підрядник, зобов`язалося виконати роботи щодо «Нового будівництва магістрального водогону р.Інгулець – Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область».
У подальшому, 15.08.2023 р., Дніпропетровською регіональною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій протоколом №47 прийнято рішення щодо визначення механізму та укладання договору компенсації витрат за спожиту насосними станціями магістрального водогону р.Інгулець – Південне водосховище електричну енергію до завершення будівництва об`єкту «Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець – Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область».
Крім того, вказаним вище рішенням на АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» покладено обов`язок укладання договору на користування електроенергією між підрядними організаціями на період будівництва і пусконалагоджувальних робіт.
Як зазначає позивач, на підставі рішення Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій за вищезазначеним протоколом №47 від 15.08.2023 р., між ТОВ «Автомагістраль-Південь» та ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" 24.08.2023 р. був укладений Договір №226 про відшкодування вартості електричної енергії (надалі – Договір №226 від 24.08.2023 р.).
Відповідно до предмету Договору №226 від 24.08.2023 р., позивач зобов`язується здійснювати відшкодування витрат вартості електричної енергії, що несе Балансоутримувач на об`єктах, визначених у Додатку 1 до даного Договору. (п. 1.1. Договору №226 від 24.08.2023 р.).
Сторони засвідчують, що зазначені у Додатку 1 об`єкти є невід`ємними складовими виробничого циклу позивача та використовуються виключно ним у своїй господарській діяльності, у зв`язку із чим витрати вартості електричної енергії відповідача підлягають компенсації позивачем (п. 1.2. Договору №226 від 24.08.2023 р.).
Таким чином, на думку позивача, виходячи зі змісту предмету Договору №226 від 24.08.2023 р. та змісту рішення Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, оформленого протоколом №47 від 15.08.2023р. випливає, що компенсація вартості електричної енергії здійснюється виключно за умови використання у господарській діяльності підприємства позивача новозбудованих відповідачем об`єктів водогону р. Інгулець – Південне водосховище, згідно із Договором №Б-В-1 від 19.07.2023р.
Крім того, з метою здійснення господарської діяльності позивача між сторонами даного спору було укладено ще два договори №231 та №232 від 24.08.2023 р. на технічне обслуговування обладнання насосних станцій та електроустановок, утворених внаслідок реалізації експериментального проекту з будівництва магістрального водогону р. Інгулець – Південне водосховище.
Позивач стверджує, що вказані вище договори укладені з єдиною метою – покладення на підприємство позивача функції із безперебійного забезпечення перекидання води до Південного водосховища насосними експериментального проекту.
Однак, як зазначає позивач, єдине підприємство, яке здійснює забір та подальше очищення води з Південного водосховища – КП «Кривбасводоканал», відмовилося від отримання вказаних послуг підприємством позивача, мотивуючи її здійсненням наповнення у достатніх обсягах водою Південного водосховища іншими підприємствами за альтернативними моделями, які були погоджені на місцевому рівні до моменту реалізації експериментального проекту з будівництва магістральних водогонів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2023р. за №566 а саме: ПрАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» з 12.07.2023р. здійснює перекачування води з р.Інгулець до Південного водосховища (альтернативна схема затверджена п. 2 протоколу позачергового засідання №9 від 16.06.2023 р. Криворізької міської комісії з питань ТЕБ та НС копія якого додається); КП «Кривбасводоканал» з 20.07.2023 р. наповнює водосховище за схемою Макортівське водосховище - р.Саксагань - Кресівське водосховище - 33 канал Південне водосховище (альтернативна схема затверджена п. 2 протоколу позачергового засідання №10 від 23.06.2023 р. Криворізької міської комісії з питань ТЕБ та НС копія якого додається); відсутністю юридичних підстав для отримання КП «Кривбасводоканал» від ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" послуг з перекидання води з р.Інгулець до моменту завершення будівництва водогону та здачі його в експлуатацію, оскільки вказані питання не були врегульовані постановою Кабінету Міністрів України №566 від 06.06.2023р.
З урахуванням вищевикладеного, позивач зазначає, що не міг виконати обов`язку, покладеного на нього протоколом №47 від 15.08.2023 р. Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, у частині надання послуг з перекидання технічної води для забезпечення водою населення м. Кривий Ріг з метою ліквідації наслідків знищення греблі Каховської ГЕС.
Позивач зауважує, що не звертався до відповідача із заявами про початок здійснення ним господарської діяльності із перекидання води до Південного водосховища у період після укладення договору №226 від 24.08.2023 р.
Отже, на твердження позивача, з аналізу вищевикладеного вбачається, що договір компенсації витрат вартості електричної енергії №226 від 24.08.2023 р. не несе жодних юридичних наслідків для кожної із сторін, у зв`язку із неможливістю виконати завдання, для якого він був укладений.
Однак, після укладення Договору №226 від 24.08.2023 р., відповідач почав виставляти на оплату рахунки за електричну енергію, спожиту у точках під`єднання об`єктів будівництва, незважаючи на фактичну відсутність виконання обов`язкової умови договору, а саме здійснення позивачем господарської діяльності.
Натомість, позивач повідомив, що як на період укладення, так і станом на теперішній час ТОВ «Автомагістраль-Південь» безупинно проводяться роботи з будівництва магістрального водогону р.Інгулець - Південне водосховище на підставі Договору №Б-В-1 від 19.07.2023р. 
У межах будівництва відповідач має в обов`язковому порядку проводити пусконалагоджувальні роботи встановленого ним обладнання з метою його перевірки та відповідності заявленим характеристикам.
Позивач зазначає, що на підставі укладених з відповідачем договорів №231 та №232 від 24.08.2023 р. на технічне обслуговування обладнання насосних станцій та електроустановок, утворених внаслідок реалізації експериментального проекту з будівництва магістрального водогону р. Інгулець – Південне водосховище, спільно із залученням працівників підприємства позивача, проводилися пусконалагоджувальні роботи насосного обладнання. 
За результатами вказаних робіт уповноваженими представниками сторін були підписані відповідні акти, однак, у зв`язку із необхідністю їх погодження із замовником робіт з будівництва (Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області), другий екземпляр актів так і не був направлений на адресу позивача.
Відповідно до Додатку №3 до Договору №Б-В-1 від 19.07.2023р. передбачений відповідний Графік виконання робіт, згідно із яким наявні роботи із пусконаладки устаткування. Тобто, витрати на використання електричної енергії для виконання вказаних робіт вже були закладені в ціну цього договору.
Крім того, позивач зауважує, що витрати на пусконалагоджувальні роботи входять до планових витрат, що визначені договором на будівництво магістрального водогону за №Б-В-1 від 19.07.2023 р., в якому,зокрема, підпунктом «є» пункту 4.3.29 передбачено обов`язки підрядника, а саме ТОВ «Автомагістраль-Південь», до яких,в тому числі, входить одержання для виконання робіт інших ресурсів, що у розумінні Закону України «Про енергозбереження» є вторинними витратами, які утворюються в технологічних процесах, установках та можуть бути фактично використані для енергопостачання.
Таким чином, позивач зазначає, що за період з моменту укладення Договору компенсації витрат вартості електричної енергії №226 від 24.08.2023 р. та по теперішній час, відповідач, під час будівництва, спожив електричну енергію на об`єктах приєднання, які зазначені у Додатку 1 до оскаржуваного договору компенсації №226 від 24.08.2023 р., однак, всупереч вищевикладеному, відповідач виставляє рахунки та вимагає їхньої оплати від позивача на підставі договору №226 від 24.08.2023р., чим порушує права позивача.
На твердження позивача, зміст правочину про компенсацію вартості електричної енергії (договір №226 від 24.08.2023 р.) відповідачу за спожиту об`єктами будівництва у рамках договору № Б-В-1 від 19.07.2023 р., за відсутності здійснення позивачем господарської діяльності шляхом використання таких об`єктів, суперечить ч. 1 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України у частині порушення інтересів ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" та створення для нього правових наслідків із відновлення господарської діяльності, а отже є підстави для визнання його недійсним.
Також, на думку позивача, виставлення рахунків не є доказом фактичного надання послуг та не породжує обов`язку позивача з компенсації за умови відсутності існування всіх істотних умов, погоджених сторонами у договорі.
Позивач зазначає, що відповідач на підставу дійсності правочину посилається на фактичне споживання електричної енергії новозбудованими об`єктами будівництва водогону (Насосними станціями 1 та 2). 
Однак, на думку позивача, сторонами спору не спростовується факт споживання електричної енергії об`єктами будівництва, у т.ч. Насосними станціями 1 та 2, які за умовами Договору №226 від 24.08.2023 р. були визначені сторонами виключно «для ведення господарської діяльності позивача». 
Позивач відмітив, що наявність факту споживання електричної енергії встановлена, зокрема, рішеннями господарських судів від 13.06.2024р. у справі №904/589/24, від 18.07.2024р. у справі №904/352/24 та від 07.11.2024р. у справі №904/1918/24.
Крім того, сторонами даної справи не спростовується факт виконання відповідачем робіт із будівництва магістрального водогону на умовах Договору №Б-В-1 від 19.07.2023р. у період дії спірного договору компенсації, у тому числі і пусконалагоджувальних робіт на Насосних станція 1 та 2.
Отже, позивач стверджує, що за умови відсутності у нього можливості використовувати електричну енергії для ведення господарської діяльності за Договором №226 від 24.08.2023 р., вбачається безпідставність покладення на нього відповідачем зобов`язань із компенсації вартості електричної енергії, а тим більше стягнення цих коштів на підставі виставлених рахунків.
Також, позивач зазначає, що листування між сторонами договору не є доказом ані визнання факту виникнення зобов`язань за договором, ані доказом наявності існування істотних умов договору №226 від 24.08.2023 р. 
На думку позивача, відповідач, керуючись умовами Договору №226 від 24.08.2023 р., намагається перекласти власні зобов`язання на ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" шляхом стягнення з нього компенсації вартості витрат електричної енергії, яка була фактично спожита відповідачем у рамках проведення робіт із будівництва водогону згідно із умовами Договору №Б-В-1 від 19.07.2023р.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 16, 203, 215, 626, 627, 628 Цивільного кодексу України, позивач просить визнати недійсним Договір про відшкодування вартості електричної енергії №226 від 24.08.2023 р., укладений між ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» та ТОВ «Автомагістраль-Південь».
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що у липні 2023 року, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2023р. за №566, між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області (замовник) та ТОВ «Автомагістраль Південь» (підрядник) був укладений договір №Б-В-1 від 19.07.2023р. на закупівлю робіт: Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область (ДК 021:2015:45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь).
За результатами позачергового засідання Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій були прийняті рішення, оформлені протоколом №47 від 15.08.2023р. та адресовані, зокрема: керівникам Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області, ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» - визначити механізм та укласти договори компенсації витрат за спожиту насосними станціями магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище електричну енергію до завершення будівництва об`єкту «Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець-Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область».
Відповідач звертає увагу, що твердження позивача про те, що «начебто» протоколом №47 на них покладено обов`язок «у частині надання послуг з перекидання технічної води для забезпечення водою населення м. Кривий Ріг з метою ліквідації наслідків знищення греблі Каховської ГЕС» не відповідає дійсності, оскільки протоколом №47 на позивача покладено обов`язок саме укласти договори компенсації витрат за спожиту насосними станціями магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище електричну енергію, що і було зроблено шляхом укладання Договору №226.
11 серпня 2023р. АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» направило на адресу ТОВ «Автомагістраль-Південь» Технічні умови тимчасового приєднання до електричних мереж електроустановок до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з додатками - «Паспорт точки/точок розподілу електричної енергії»; «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін»; «Однолінійна схема електропостачання споживача»; «Порядок розрахунку втрат електроенергії в мережах споживача»; «Вихідні дані для розрахунку» (продовження додатку «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії») та фактично здійснено фактичне приєднання до електричних мереж.
Відповідач зазначає, що відповідно до Паспортів точки/точок розподілу електричної енергії визначені: насосна станція «НС-1» магістрального водогону «Хортиця(ДВС») Томаківка Марганець» за адресою - Криворізький район, земельна ділянка орієнтовною площею 1,5000 га за межами населених пунктів Новолатівської сільської ради Криворізького району (ЕІС-код точки розподілу 62Z2253452789589); насосна станція «НС-2» магістрального водогону «Хортиця(ДВС») Томаківка Марганець» за адресою - Криворізький район, земельна ділянка орієнтовною площею 1,5000 га в межах населеного пункту смт Широке Криворізького району (ЕІС-код точки розподілу 62Z3678698487179).
24 серпня 2023 року між ТОВ «Автомагістраль-Південь» та ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» був укладений договір №226 про відшкодування вартості електричної енергії, відповідно до п.п. 1.1. якого ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» зобов`язується здійснювати відшкодування витрат вартості електричної енергії, що несе Балансоутримувач на об`єктах, визначених у Додатку 1 до даного Договору, а саме: 
1. НС (насосна станція) - 1; Тип електроенергії – AR; Місце встановлення засобів обліку - ЯКНО-1 10кВ; Тип приладу розрахункового обліку НІК2303ART.1000.VC.15; № приладу обліку – 11690365;
2. НС (насосна станція) - 2; Тип електроенергії – AR; Місце встановлення засобів обліку ЯКНО-1 6кВ; Тип приладу розрахункового обліку НІК2303ART.1000.VC.15; № приладу обліку – 11690364.
Відповідач зазначає, що на виконання умов Договору №226 та з метою отримання компенсації за спожиту електроенергію ТОВ «Автомагістраль-Південь» були направленні на адресу позивача наступні листи з рахунками: Вих. №01.11/23-1 від 01.11.2023р., Вих. №17.11/23-1 від 17.11.2023р., Вих.№22.12/23-1 від 22.12.2023р., Вих.№1501/24-1 від 15.01.2024р., Вих.№2301/24-1 від 23.01.2024р., Вих.№1602/24-1 від 16.02.2024р., Вих.№2102/24-1 від 21.02.2024р., Вих.№1803/24-1 від 18.03.2024р.
Але, позивачем проігноровані вимоги ТОВ «Автомагістраль-Південь» щодо відшкодування вартості електричної енергії, у зв`язку з чим, сформувалася заборгованість між ТОВ «Автомагістраль-Південь» та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські Електромережі», Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», що мало наслідком судові процеси та прийняття судами відповідних рішень, якими стягнуто заборгованість за спожиту електричну енергію, за послуги з розподілу електричної енергії з ТОВ «Автомагістраль-Південь» у загальному розмірі 46 402 542 грн.
Також, відповідач відмітив, що ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» у справи було залучене третьою особою на стороні відповідача і володіло інформацією стосовно стягнення заборгованості та інших витрат з ТОВ «Автомагістраль-Південь» за зобов`язаннями відповідальність за які несе саме позивач, при цьому жодних дій по відшкодуванню вартості спожитої електричної енергії ДПП так і не було вчиненою.
Отже, на сьогоднішній день заборгованість ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» перед ТОВ «Автомагістраль-Південь» за Договором №226 про відшкодування вартості електричної енергії від 24.08.2023 р. складає 45 199 573 грн 90 коп. без урахування штрафних санкцій та судових витрат.
Відповідач звертає увагу суду, що позивачем не обґрунтовано чому Договір №226 не несе жодних юридичних наслідків для сторін та не аргументовано підстави для визнання договору недійсним. Стосовно посилання на ч.ч.1 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, відповідач вважає, що позивачем не наведено яким саме актам цивільного законодавства або інтересам держави і суспільства суперечить Договір, а також позивачем ігнорується той факт, що реальні правові наслідки по Договору вже мають місце, у зв`язку із цим вважає, що метою даного позову є лише уникнення відповідальності щодо здійснення розрахунків за Договором №226.
Також відповідач відмітив, що позивачем не вчинялося жодних дій стосовно розірвання Договору №226 або зупинення роботи насосних станцій.
Відповідач також повідомив, що Господарським судом Дніпропетровської області розглядається справа №904/6114/25 про стягнення з ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" на користь ТОВ «Автомагістраль-Південь» суми основного боргу за Договором №226 від 24.08.2023р. у розмірі 45 199 573 грн 90 коп. ( з ПДВ), завданих збитків у розмірі 1 202 967 грн 71 коп., інфляційного збільшення у розмірі 8 419 736 грн 92 коп., 3% річних у розмірі 2 329 849 грн 86 коп., пені із розрахунку облікової ставки НБУ у розмірі 6 307 533 грн 40 коп.
На підставі наведеного вище, відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, господарський суд приходить до наступних висновків.
Предметом спору по даній справі є визнання недійсним Договору про відшкодування вартості електричної енергії №226 від 24.08.2023 р., укладеного між ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» та ТОВ «Автомагістраль-Південь».
Передумовою укладення вищезазначеного Договору стала загальновідома подія, а саме: підрив російськими військами 6 червня 2023 року близько 2:50 ночі греблі Каховської ГЕС, що забезпечує південь України електроенергією і прісною водою, в результаті чого, через неконтрольований витік води, відбулося стрімке падіння рівня води у Каховському водосховищі нижче рівня його мертвого об`єму, що призвело до неможливості здійснення водозабору із даного джерела та повної зупинки насосних станцій каналу Дніпро – Кривий Ріг.
06 червня 2023р. Постановою Кабінету Міністрів України №566 «Про виділення коштів з фонду ліквідації наслідків збройної агресії для реалізації експериментального проєкту з будівництва магістральних водогонів у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції» затверджено Порядок
реалізації експериментального проєкту з будівництва магістральних водогонів, у п.2 якого зазначено, що експериментальний проєкт спрямований на мінімізацію наслідків надзвичайної ситуації, пов`язаної із знищенням Каховської гідроелектростанції та забезпеченням життєдіяльності населення України в умовах критичного зниження рівня води у Каховському водосховищі.
Відповідно до п. 4 вищезазначеного Порядку учасниками експериментального проекту є Міндовкілля, Держводагентство, Генеральний штаб Збройних Сил, ДСНС, Криворізька міська рада (за згодою), Дніпропетровська, Запорізька, Кіровоградська, Миколаївська та Херсонська обласні військові адміністрації, Агентство відновлення, служби відновлення та розвитку інфраструктури в областях, проєктні та будівельні організації.
Як вбачається із матеріалів справи, 19 липня 2023р. між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області (Замовник) та ТОВ «Автомагістраль Південь» (Підрядник), з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», Постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2023 р. № 566, Наказу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 06.07.2023р. № Н-287/07- 02/02.2, був укладений Договір №Б-В-1 на закупівлю робіт: Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область (ДК 021:2015:45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) (далі – Договір №Б-В-1 на закупівлю робіт від 19.07.2023р.)
Відповідно до п. 1.1. Договору №Б-В-1 на закупівлю робіт від 19.07.2023р. Підрядник у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій зобов`язується виконати Роботи: «Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область (ДК 021:2015:45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь)» у відповідності з державними будівельними нормами, державними стандартами та розробленою проєктною документацією, та в визначений відповідно Договору термін, а Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані у відповідності з цим договором роботи та сплатити їх вартість.
Найменування об`єкту: «Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область».
Місце розташування Об`єкту: 00000, Україна, Дніпропетровська область, Криворізький район, магістральний водогін р. Інгулець - Південне водосховище.
Підрядник здійснює виконання Робіт в строки, передбачені Графіком виконання робіт (Додаток № 3), в повному обсязі, до повної готовності Об`єкту та його готовності до введення в експлуатацію (п. 1.2 Договору №Б-В-1 на закупівлю робіт від 19.07.2023р.).
Отже, згідно з Договором №Б-В-1 на закупівлю робіт від 19.07.2023р. ТОВ «Автомагістраль Південь» взяло на себе зобов`язання ліквідувати негативні наслідки, пов`язані із знищенням Каховської гідроелектростанції, шляхом будівництва нового магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище.
15 серпня 2023 року Дніпропетровською регіональною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій було проведено позачергове засідання, оформлене протоколом №47, згідно якого вирішено:
- забезпечити приєднання насосних станцій об`єкта «Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область» до мереж АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» для будівництва і пусконалагоджувальних робіт (керівнику АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» - Терещуку А.І.);
- забезпечити укладання договору на користування електроенергією між підрядними організаціями та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на період будівництва і пусконалагоджувальних робіт (керівникам Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області – Коломійцеву О.А., АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» - Терещуку А.І.);
- визначити механізм та укласти договори компенсації витрат за спожиту насосними станціями магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище електричну енергію до завершення будівництва об`єкту «Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець-Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область» (керівникам Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області – Коломійцеву О.А., Державного промислового підприємства «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» - Харитонову Є.Б.).
На виконання вищезазначеного рішення, 24 серпня 2023р. між ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Сторона-1) та ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» (Сторона-2) був укладений Договір №226 про відшкодування вартості електричної енергії (далі – Договір №226 від 24.08.2023р.), згідно з п. 1.1. якого Сторона-2 зобов`язується здійснювати відшкодування витрат вартості електричної енергії, що несе Балансоутримувач на об`єктах, визначених у Додатку 1 до даного Договору.
Відповідно до п. 1.2. Договору №226 від 24.08.2023р. даним Договором сторони засвідчують, що зазначені у Додатку 1 об`єкти є невід`ємними складовими виробничого циклу Сторони-2 та використовуються виключно нею у своїй господарській діяльності, у зв`язку із чим витрати вартості електричної енергії Сторони-1 підлягають компенсації Стороною-2.
У Додатку 1 до Договору №226 від 24.08.2023р. зазначено перелік об`єктів приєднання, а саме:
1. НС (насосна станція) - 1; Тип електроенергії – AR; Місце встановлення засобів обліку - ЯКНО-1 10кВ; Тип приладу розрахункового обліку НІК2303ART.1000.VC.15; № приладу обліку – 11690365.
2. НС (насосна станція) - 2; Тип електроенергії – AR; Місце встановлення засобів обліку ЯКНО-1 6кВ; Тип приладу розрахункового обліку НІК2303ART.1000.VC.15; № приладу обліку – 11690364.
Розділом 2 сторони Договору №226 від 24.08.2023р. погодили компенсацію витрат та порядок розрахунків, зокрема:
- Витрати вартості електричної енергії, що несе Балансоутримувач здійснюється Стороною-2 на підставі виставлених рахунків шляхом перерахування Стороною-2 грошових коштів безпосередньо до уповноваженого банку на поточний рахунок Сторони-1 не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання рахунків від Сторони-1. Виставлені Стороною-1 рахунки на компенсацію витрат останнього за відшкодування вартості електричної енергії на об`єктах зазначених в Додатку 1 повинні містити № та дату основних Договорів про постачання електричної енергії, укладених між Стороною-1 та Енергопостачальниками. відповідно до яких здійснюється компенсація вартості з електропостачання на об`єктах (п. 2.1.).
- Вартість відшкодування електричної енергії, що надається Балансоутримувачем та в подальшому компенсується Стороною-2 визначається по кількості спожитої електричної енергії Стороною-2 у розрахунковому періоді (розрахунковий період - період вказаний в договорах про постачання електричної енергії між Балансоутримувачем та енергопостачальними організаціями) та діючими тарифами, затвердженими НКРЕКП в Україні. Кількість спожитої електричної енергії підтверджується своєчасно наданими копіями актів про використану електричну енергію, які складені між Балансоутримувачем та Електропостачальниками (п. 2.2.).
- Кількість спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді визначається по показам лічильників комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах, визначених у Додатку 1 до цього Договору або на об`єктах енергопередавальних організацій, через які здійснюється живлення об`єктів у повному обсязі, якщо електрична енергія споживається тільки Стороною-2 (п. 2.3.).
- Кількість спожитої та генерованої реактивної енергії визначається відповідно п.2.2. Договору (п. 2.4.).
- На період використання об`єктів зазначених у Додатку І Сторона-2 компенсує Балансоутримувач)' вартість послуг з державної повірки комерційних вузлів обліку, по яким фіксуються обсяги спожитої електроенергії в повному обсязі або частково (пропорційно обсягу спожитої енергії) (п. 2.5.).
Також, відповідно до п. 3.1. Договору №226 від 24.08.2023р. Сторона-1 зобов`язується забезпечити виставлення рахунків за відшкодування електричної енергії Стороні-2 за діючими розцінками і тарифами, а Сторона-2 зобов`язується прийняти виставленні рахунки Балансоутримувачем та оплатити їх у строки і на умовах, визначених цим Договором (п. 3.2.).
Згідно з п. 6.1. Договору він набирає чинності з моменту укладення і діє до 31.12.2023р., але в будь- якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Пунктом 6.4. Договору №226 від 24.08.2023р. сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.
Господарський суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів звернення будь-якої зі сторін із заявою про припинення Договору №226 від 24.08.2023р.
Разом з тим, слід зазначити, що ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» згідно з Статутом (нова редакція), затвердженим Розпорядженням голови облдержадміністрації від 05.03.2028р. №Р-125/0/3-18, засноване на державній власності, належить до сфери управління Дніпропетровської обласної державної адміністрації та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Уповноваженого органу управління, нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, а також цим Статутом.
Відповідно до п. 2.1. Статуту ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» створено з метою отримання відповідного прибутку за рахунок виробничої та підприємницької діяльності: забезпечення перекидання води у маловодні регіони, технічна експлуатація водопровідних мереж і водогосподарських споруд, утримання їх у належному технічному стані; забезпечення перекидання високомінералізованих шахтних вод; забезпечення споживачів якісною технічною та питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж.
Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Аналіз положень спірного Договору та фактичні відносини, що склалися на його підставі, приводять господарський суд до висновку, що між сторонами склались відносини у сфері надання послуг.
На твердження позивача, компенсація вартості електричної енергії за Договором №226 від 24.08.2023р. має здійснюватись виключно за умови використання у господарській діяльності ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» новозбудованих ТОВ «Автомагістраль-Південь» об`єктів водогону р. Інгулець – Південне водосховище, згідно із Договором №Б-В-1 від 19.07.2023р., а у зв`язку із відсутністю у позивача такої господарської діяльності шляхом використання таких об`єктів, на його думку, наявні підстави для визнання договору №226 від 24.08.2023р. недійсним, так як він суперечить ч. 1, 5, ст. 203 Цивільного кодексу України.
Верховний Суд послідовно та незмінно у постановах виснував, що розглядаючи спір, господарський суд перш за все має встановити правову природу договору, з урахуванням якої визначити зміст спірних правовідносин, їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків, моменту виникнення зобов`язання тощо.
Крім того, слід зазначити, що одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який закріплений ст.ст. 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників.
Так, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.3 ст. 6 Цивільного кодексу України).
За приписами ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України).
Принцип свободи договору відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України полягає у наданні сторонам права на власний розсуд реалізувати: 1) можливість укласти договір або утриматися від укладення договору; 2) можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.
Втім, сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини, лише у випадках якщо: 1) існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства; 2) заборона випливає із змісту акта законодавства; 3) така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.
Під вимогами положень актів цивільного законодавства, від яких сторони в договорі не можуть відступити, слід розуміти імперативні приватно-правові вимоги.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 р. у справі № 761/26815/17 викладений висновок про те, що: недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Основні підстави визнання правочинів недійсними в Україні визначені Цивільним кодексом України.
Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України правочин є недійсним у разі недодержання в момент його вчинення вимог, встановлених частинами першою – третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, за якими :зміст правочину: він не повинен суперечити законодавству та моральним засадам суспільства; особи, які вчиняють правочин: вони повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати їх внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Господарський суд зазначає, що при розгляді справи про визнання недійсним правочину, суд має дослідити обставини, що існували на момент укладення правочину, адже недійсність оцінюється ex tunc (з моменту укладення).
Крім того, правові наслідки виникають з моменту укладення, а не з дня набрання рішенням суду чинності. Аналогічна позиція міститься у постановах ВП Верховного Суду від 27.11.2018р. у справі №905/1227/17, від 13.07.2022р. у справі № 363/1834/17.
Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.04.2025р. у справі №924/971/23 уточнила, що недійсність правочину є правовим наслідком порушення приписів закону при його вчиненні. При цьому суд має встановити саме факт порушення вимог статті 203 Цивільного кодексу України, а не лише наявність спору. 
Проаналізувавши положення спірного Договору №226 від 24.08.2023р., господарський суд вважає необхідне зазначити, що єдиною метою його укладення є відновлення можливості ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" здійснювати свою господарську діяльність з перекидання технічної води з Каховського водосховища.
Тому, відшкодування вартості витрат електричної енергії по об`єктам (насосним станціям), які є невід`ємними складовими виробничого процесу позивача та використовуються виключно ним у своїй господарській діяльності, є прямими витратами для забезпечення можливості здійснювати свою господарську діяльність.
Разом з тим, як вже зазначалось вище, Дніпропетровською регіональною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, згідно рішення, оформленого протоколом №47 від 15.08.2023р., на ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" покладено обов`язок укласти договори компенсації витрат за спожиту насосними станціями магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище електричну енергію до завершення будівництва об`єкту «Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець-Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв`язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов`язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область».
Відповідно до підпункту 3 п. 4 Типового положення про регіональну та місцеву комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. №409 (далі – Типове положення) Комісія відповідно до покладених на неї завдань у режимі надзвичайної ситуації, зокрема, організовує роботу з локалізації або ліквідації надзвичайної ситуації регіонального та місцевого рівня. 
Пунктом 10 Типового положення встановлено, що рішення комісії, прийняті у межах її повноважень, є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, розташованими на території відповідної адміністративно територіальної одиниці.
Отже, укладення Договору №226 про відшкодування витрат вартості електричної енергії від 24.08.2023р. є обов`язковим для ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" в силу вимог законодавства.
Господарський суд також звертає увагу, що позивачем у позовній заяві зазначено, що будівництво магістрального водогону р. Інгулець-Південне водосховище ще не завершено.
На підставі наведеного, судом не приймається довід позивача, що компенсація вартості електричної енергії здійснюється виключно за умови використання у господарській діяльності підприємства позивача новозбудованих відповідачем об`єктів водогону р. Інгулець – Південне водосховище, так як ні Договором №226 від 24.08.2023р., ні Договором №Б-В-1 від 19.07.2023р. не передбачено використання об`єктів водогону до завершення будівництва. 
Крім того, виходячи з положень спірного договору вбачається, що його укладено на період будівництва магістрального водогону та обов`язок з відшкодування витрат вартості електричної енергії виникає у позивача саме протягом такого будівництва.
Господарський суд зазначає, що спірний правочин не суперечить нормам законодавства чи інтересам держави і суспільства, доказів протилежного позивачем не надано.
Щодо того, що згідно з ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, то суд не вбачає порушення даної норми з огляду на наступне.
Передумови укладення спірного договору є загальновідомими, а саме: підрив російськими військами греблі Каховської ГЕС, що унеможливило здійснення господарської діяльності ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ".
Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що Договір №226 про відшкодування вартості електричної енергії від 24.08.2023р. є похідним від Договору №Б-В-1 від 19.07.2023р. задля можливості виконання робіт, необхідних для будівництва магістрального водогону. 
А так як об`єкти, на яких споживається дана електроенергія, використовуються виключно ДПП "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ", то наслідком укладення такого договору є відновлення можливості здійснення позивачем своєї господарської діяльності після підриву греблі Каховської ГЕС, що вже неодноразово зазначалось судом.
Крім того, господарський суд констатує, що при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими Закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, якими саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, що сторона правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав.
Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 19.02.2021 р. у справі № 904/2979/20.
Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. 
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Дана позиція міститься у Постанові Великої палати Верховного суду від 14.11.2018 р. у справі № 2-383/201.
Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
На підставі всього наведеного вище, беручи до уваги всю сукупність встановлених судом обставин, господарський суд приходить до висновку, що Договір про відшкодування вартості електричної енергії №226 від 24.08.2023 р., укладений між ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» та ТОВ «Автомагістраль-Південь», повністю відповідає вимогам Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним.
Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі “Трофимчук проти України” (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123,129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» про визнання недійсним Договору про відшкодування вартості електричної енергії №226 від 24.08.2023 р., укладеного між Державним промисловим підприємством «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 17 квітня 2026 р.

Суддя Н.В. Рога