КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 373/1966/25 Головуючий 1-ї інстанції: Свояк Д.В.
Провадження № 33/824/4307/2025 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання -Родіоновою К.Є., за участю: захисника - адвоката Гончаренка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника - адвоката Гончаренка Олексія Олександровича на постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник Гончаренка О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2025 року у справі №373/1966/25 щодо ОСОБА_1 та на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає про те, що суд першої інстанції допустив істотне порушення норм матеріального та процесуального права. Так, доказ факту керування транспортним засобом створено штучно та за вимогою працівника поліції проїхати в інше місце. Звертає увагу на те, що з відеозапису, долученого працівниками поліції, вбачається, що рух транспортного засобу Opel Corsa р.н. НОМЕР_2 зафіксований відеореєстратором працівників поліції у період з 13 год 38 хв по 13 год 33 хв, що є більше, ніж на одну годину (1 год 16 хв) від часу керування автомобілем зазначеним у протоколі про адміністративне порушення (12 год 16 хв). У судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що час на відеореєстраторі не відповідає дійсності. З урахуванням цих обставин, відеодоказ в цілому може мати ознаки недопустимого доказу у справі, оскільки не фіксує дійсних обставин. 
Крім того, з іншого ракурсу, тобто при перегляді відео з боді-камери №475733 (період часу з 01 хв 44 сек по 03 хв 44 сек, що відповідає дійсному часу з 12 год 15 хв 28 секунд по 12 год 17 хв 27 сек), стає зрозумілим, що в дійсності рух транспортного засобу, що зафіксований відеореєстратором, здійснювався з 12 год 15 хв по 12 год 17 хв, що відповідає часу, зазначеному в протоколі, - 12 год 16 хв. Але, такий рух транспортного засобу, тобто керування ним, відбулися примусово за вказівкою працівника поліції, який підійшов до припаркованого на узбіччі автомобіля та надав вказівку водієві їхати до найближчої заправки. 
Зазначає про те, що матеріали справи не містять відеодоказу факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом до того, як працівник поліції надав йому вказівку їхати до АЗС. 
Звертає увагу на сумніви у правомірності законності початку процедури проведення огляду за наявності фактичних обставин, які повністю спростовують у ОСОБА_1 наявність ознак алкогольного сп`яніння. Так, наявні у матеріалах справи записи з боді-камер працівників поліції фіксують, що у період часу (по відео) з 01 хв 28 сек по 01 хв 33 сек та з 03 хв 53 сек по 07 хв 00 сек, що разом складає 3 хв 12 сек, протягом яких працівники поліції спілкувалися з ОСОБА_1 та жодного разу не обмовилися про наявність у нього хоч однієї з ознак алкогольного сп`яніння. Тим більше, факт того, що працівники поліції не виявили жодної з ознак алкогольного сп`яніння, є надання ОСОБА_1 вказівки рухатися автомобілем з місця паркування до найближчої АЗС. При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові в одному з речень дійшов правильного висновку щодо відсутності в ОСОБА_1 на момент його зупинки після перевищення швидкості ознак алкогольного сп`яніння та не виявлення такого працівниками поліції. І тільки на 4 хв спілкування з ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням у салоні його автомобіля пляшок від алкогольних напоїв, які залишилися там з попереднього дня, та зізнанням про вжите напередодні спиртне, працівник поліції почав штучно створювати наявність у ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота. 
Крім того, на відрізку відео з 01 год 09 хв 36 сек по 01 год 09 хв 39 сек видно, що на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 виставив руки у горизонтальне положення та з відео є чітко зрозумілим, що пальці рук та руки в цілому не тремтять. Те ж саме спостерігається на відрізку відео з 56 хв 17 сек по 57 хв 26 сек, де рука ОСОБА_1 перебуває максимально наближеною до фіксуючої боді-камери під час вчинення записів у протоколі та інших документах. Знову ж таки, тремтіння пальців рук не спостерігається. 
Щодо вказаної у протоколі ознаки - порушення мови - захисник зазначає про те, що вона є явно вигаданою та спростовується відеозаписом, оскільки чітко чути, що діалог з боку ОСОБА_1 ведеться конструктивний, послідовний, у словах, буквах та реченнях він не плутається.
Разом з тим, працівниками поліції не забезпечено огляд ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу після отримання згоди на його проведення. 
Зазначає про те, що саме відмова водія від проходження огляду була у пріоритеті для поліцейського, оскільки із зовнішнього вигляду та поведінки ОСОБА_1 він розумів, що хоч напередодні останній і вживав алкоголь, проте в такій кількості, що показник алкотестера явно не покаже результату більше 0,2 проміле алкоголю в крові, оскільки останній перебував у тверезому стані. 
Крім того, після отримання від ОСОБА_1 повторної згоди на проходження огляду на місці, працівниками поліції здійснено комплекс дій, які сформували у нього іншу, невірну думку щодо процедури огляду, його можливих дій та наслідків від них. 
Зазначає про те, що працівники поліції дезінформували та ввели ОСОБА_1 в оману щодо наявності у нього можливості пройти огляд на місці зупинки та в разі отримання позитивного результату не погодитися з ним та перевірити його шляхом проходження огляду у закладі охорони здоров`я; максимальної допустимої межі алкоголю в крові для водії транспортних засобів - 0,2 проміле; права на відмову від проходження огляду.
Разом з тим, працівники поліції вплинули на формування в ОСОБА_1 неправильної думки щодо процедури огляду та наслідків від певних рішень, які можуть бути прийняті під час цього, зокрема: переконали, що в разі проходження огляду прилад покаже позитивний результат, за яким буде висновок про стан алкогольного сп`яніння; переконали, що наявність такого висновку за результатами застосування алкотестера - це гірше, ніж відмовитися від проходження огляду; переконали, що озвучена ОСОБА_1 згода на проходження огляду є неправильним для нього рішенням; переконали, що відмова від проходження огляду - це право; переконали, що при відмові від проходження огляду складається протокол лише за те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння; переконали у тому, що порушення полягає не у відмові від проходження огляду, а за керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння; переконали у тому, що відмова від огляду - це некритично, у протоколі буде написано лише, що керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння; переконали у тому, що при відмові від огляду, вирішити питання у суді на свою користь легше, ніж при проходженні огляду та складанні протоколу за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Отже, на переконання захисника, зазначені обставини виключно з причин підбурювання, введення в оману щодо дійсних обставин справи та схиляння працівниками поліції ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду змусили останнього озвучити таку відмову.
Крім того, звертає увагу на те, що за результатами складеного протоколу, працівниками поліції ОСОБА_1 повернуто посвідчення водія та надано можливість продовжувати рух на автомобілі далі. Тобто, це є черговим доказом безпечності ОСОБА_1 для дорожнього руху та відсутності у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння. Разом з тим, відеодоказ не фіксує факту відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тобто відсутні докази того, що транспортний засіб передавався іншій особі чи вилучався відповідно до ст. 265-2 КУпАП. Так, рапорт поліцейського про відсторонення, шляхом припаркування транспортного засобу без порушень ПДР, не відповідає дійсності та нічим не підтверджений, тим більше є внутрішнім документом БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області. 
Заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2025 о 12:16 на 94 км автошляху М03 Київ-Харків, ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Corsa», д.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 383078 від 06.07.2025 (а.с.2,4), матеріалами адміністративної справи, у тому числі даними рапорту інспектора взводу №1 роти №1 БПП в м.Бориспіль Ю.Глоби від 06.07.2025 (а.с.5); даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); даними направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с.7); даними довідки про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с.8); даними довідки про отримання посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с.9) та відеозапису з боді-камер працівників поліції (а.с.10).
Доводи сторони захисту про недопустимість відеозаписів з бодікамер у зв`язку з невідповідністю часу, зафіксованого на відео, є безпідставними.
Як убачається з досліджених відеозаписів, зазначені на них часові показники відображають внутрішній системний час відповідних технічних пристроїв, який може відрізнятися від фактичного часу події у зв`язку з особливостями налаштувань обладнання, його синхронізації або технічними збоями. 
Крім того, з відеозаписів з бодікамер чітко та послідовно простежується безперервний хід подій, який кореспондується з часом та місцем, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, а також з іншими матеріалами справи. Розбіжності у відображенні часу не впливають на можливість ідентифікувати подію, її учасників та їх дії, а отже не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення.
Разом з цим, посилання апелянта на невідповідність часу, не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не впливають на висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки факт відмови від проходження огляду є зафіксованим та підтвердженим сукупністю доказів.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знаходять свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
З відеозаписів, долучених до матеріалів справи, видно, що автомобіль «Opel Corsa», був зупинений поліцейськими о 12:15 06.07.2025 на трасі Київ-Харків у місці, яке не є безпечним для стоянки та оформлення адміністративних матеріалів. У зв`язку з цим поліцейський одразу повідомив водієві про необхідність проїхати до найближчої АЗС, де й було оформлено адміністративні матеріали.
Після зупинки автомобіля поліцейський представився водієві, перевірив документи та роз`яснив права. Встановлено, що ОСОБА_1 визнав перевищення швидкості (142 км/год при допустимих 110 км/год) та добровільно надав згоду на огляд на стан сп`яніння. Під час підготовки до проведення огляду поліцейські не здійснювали жодного примусу, провокацій чи введення в оману. Спроби захисника довести штучність обставин керування транспортним засобом не підтверджуються відео та іншими доказами: водій дійсно керував автомобілем, перевищив швидкість і не відреагував на первинний сигнал поліцейського про зупинку.
Разом з цим, поліцейський, у межах своїх повноважень, поцікавився, чи вживав водій алкогольні напої, на що ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкоголь напередодні. На прохання поліцейського водій здійснив видих у його бік, після чого поліцейський повідомив про виявлення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота. 
Після виявлення вказаних ознак працівниками поліції було дотримано процедуру, передбачену чинним законодавством: ОСОБА_1 неодноразово та детально роз`яснено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, його право пройти огляд як на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а також правові наслідки як проходження огляду, так і відмови від нього.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спочатку висловлював згоду на проходження огляду, поліцейським було підготовлено алкотестер, запропоновано одноразову трубку, яку водій обирав самостійно. Разом із тим, у подальшому, ОСОБА_1 добровільно прийняв рішення відмовитися від проходження огляду як на місці, так і в закладі охорони здоров`я.
Доводи захисника про провокацію, введення в оману чи підбурювання з боку працівників поліції не підтверджуються матеріалами справи. Незважаючи на те, що під час роз`яснення наслідків огляду поліцейським могли використовуватись не завжди коректні формулювання, з відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції не наполягали на відмові, не схиляли водія до прийняття певного рішення та неодноразово наголошували, що вибір залишається за ним.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була усвідомленою, добровільною та такою, що не була наслідком примусу чи провокації з боку працівників поліції.
Твердженнями захисника щодо відсутності відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та безпечності його руху після оформлення матеріалів, слід зазначити, що вони не відповідають фактичним обставинам.
З відеозапису видно, що після завершення всіх дій поліцейський чітко повідомив ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування автомобілем, і транспортний засіб залишився на парковці АЗС. Таким чином, відсторонення відбулося відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, і водій не продовжував рух.
Рапорт поліцейського та відеозапис підтверджують правильність оформлення адміністративних матеріалів та відсторонення водія від керування, незалежно від того, що відповідне повідомлення прозвучало в кінці процедури. Твердження про «відсутність відсторонення» та «безпечність руху водія після оформлення» є необґрунтованими і не спростовують встановлені факти.
Отже, усі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не спростовують фактів, встановлених судом першої інстанції, а дії працівників поліції відповідали вимогам чинного законодавства.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Гончаренка Олексія Олександровича - залишити без задоволення.
Постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева