Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року Справа№200/6494/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Єфімік Олену Олександрівну, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про (з урахуванням уточнених позовних вимог):
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо призначення позивачу пенсії з 9 травня 2025 року;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію за віком з 9 травня 2023 року на підставі положень пп. 14-6.2 п. 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального стажу період роботи у трудовій книжці НОМЕР_1 від 29 серпня 1978 року та провести відповідний перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії.

Ухвалою суду від 1 вересня 2025 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду уточненої позовної заяви та доказу на підтвердження сплати судового збору за подання даного адміністративного позову в розмірі 968,96 грн.
5 вересня 2025 року до суду надійшла заява уточнена позовна заява та квитанція про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. 
Ухвалою суду від 9 вересня 2025 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи; запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов та зобов`язано надати додаткові доказі по справі.
23 вересня 2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позов та додаткові докази по справі.
Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, запропоновано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надати суду відзив на позов та зобов`язано відповідачів надати суду додаткові докази по справі.
16 січня 2026 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшли додаткові докази по справі.
16 січня 2026 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшли відзив на позов та додаткові докази по справі.
Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.
25 травня 2025 року позивач звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, до якої додала анкету-опитування та копії документів. 
У трудовій книжці позивача наявні відповідні записи про трудову діяльність позивача, загальний стаж відповідно до вказаних записів складає 21 рік.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу було відмовлено у призначені пенсії з 63 років, пенсію призначено з 65 років.
Підстав відмови у призначенні пенсії з 63 років у листі не наведено.
У позові зазначено, що повідомлення про необхідність надання додаткових документів позивач не отримувала.
Зауважено, що обов`язок правильності заповнення трудової книжки особи покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника.
Підставою для призначення громадянинові пенсії є встановлення наявності відповідного стажу роботи, не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.
Посилається на правову позиція викладену Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) та від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (а.с. 1-5, 39-42).

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог, обґрунтовуючи це наступним. 
25 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 26 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Пенсійна справа була опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та перевірялася спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
3 червня 2025 року спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено первинне призначення пенсійних виплат ОСОБА_1 .
Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж заявниці становить 11 років 7 місяців 24 дні, стаж для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 відповідно до вимог пп. 1 п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV - 16 років 9 місяців 5 днів; вік заявниці на дату звернення – 65 років 3 місяці 15 днів.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 20 років.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 і 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 січня 2025 року не менше 15 років.
Згідно із п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
До страхового стажу позивача не враховано періоди роботи з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року та з 3 серпня 1982 року по 26 вересня 1997 року згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 29 серпня 1978 року, оскільки напис «Дублікат» відсутній, записи зроблено в трудовій книжці зразка 1992 року, завірено печаткою України із зазначенням ідентифікаційного коду підприємства, що було передбачено Законом України від 23 грудня 1997 року № 762/97-ВР «Про внесення змін до Закону України «Про підприємництво», який набрав чинності з 29 січня 1998 року.
У відзиві зазначено, що період роботи, вказаний в трудовій книжці НОМЕР_1 , починається (запис № 1) з 28 серпня 1978 року; дата заповнення трудової – 28 серпня 1978 року. При цьому бланк трудової книжки, наданої позивачем, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників».
До 1993 року форма бланків трудових книжок була іншою (затверджена постановою № 529 від 1 січня 1975 року). 
Відповідач зазначає, що позначка «ДУБЛІКАТ» у трудовій книжці відсутня.
Відповідно до п. 42 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 20 червня 1974 року № 162, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення - в інші строки, власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.
Для підтвердження періоду роботи з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року в Свободненській середній школі надано довідку Свободненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Тельманівської районної ради Донецької області від 18 лютого 2010 року № 62, яка не була врахована відповідачем, оскільки видана на прізвище « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним заявниці – « ОСОБА_4 »; в наказі про звільнення не вказано дату наказу.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 11 вересня 2025 року було прийнято рішення № 057150013987 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-IV з 9 травня 2025 року за наявними документами.
Оскільки на день досягнення позивачем 63 років позивач не мала страхового стажу 20 років, що передбачено ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV, підстави для призначення пенсії з 9 травня 2023 року відсутні.
Також у відзиві зауважено, що ГУ ПФУ в Донецькій області не вчиняло жодних дій у відношенні ОСОБА_1 які б порушили її право на пенсійне забезпечення (а.с. 52-56).

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області також зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог, обґрунтовуючи заперечення таким. 
ОСОБА_1 звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою від 25 травня 2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; звернення було направлено для опрацювання в Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким 5 червня 2025 року було ухвалено рішення № 057150013987 про призначення заявниці пенсії за віком з 9 травня 2025 року.
Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV у 2020 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 27 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, а відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-IV після – після досягнення 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж позивача розраховано в кількості 11 років 7 місяців 24 дні.
Стаж для визначення права на пенсію з урахуванням п. 3-1 Розділу XV Закону № 1058-IV, розраховано в кількості 16 років 9 місяців 5 днів.
Оскільки стаж позивача, який дає право на пенсію розраховано в кількості 16 років 9 місяців 5 днів, то для призначення пенсії застосовано ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-IV, тобто після досягнення віку 65 років.
У відзиві зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди її роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки дата її заповнення - 29 серпня 1978 року, проставлено печатку «Україна» з кодом організації, що не відповідає даті заповнення трудової книжки, в уточнюючій довідці від 18 лютого 2010 року № 62 не зазначено дату наказу про звільнення.
Наполягає на правомірності рішення від 5 червня 2025 року № 057150013987, яким позивачу було призначено пенсію за віком з 9 травня 2025 року (а.с. 111-114).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_5 (надалі – ОСОБА_1 , позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_2 від 24 грудня 1999 року, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання/перебування згідно із довідкою ВПО від 18 лютого 2020 року № 1413-5000269240: АДРЕСА_2 (а.с. 8-12, 15-17, 25, 67-72).
Перший відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі – ГУ ПФУ в Донецькій області, перший відповідач), код ЄДРПОУ 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади (а.с. 57). 
Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі – ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, другий відповідач), код ЄДРПОУ 20551088, місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, є органом державної влади (а.с. 115). 
Як встановлено судом, 25 травня 2025 року позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою (за формою, наведеною у додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» про призначення пенсії за віком (а.с. 84).
За поясненням першого відповідача заява була подана через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (зв.бік а.с. 52).
Відповідачами не надано суду пояснень щодо переліку доданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів, також не надано копії повідомлення із переліком доданих документів; у позові також відсутні будь-які пояснення щодо доданих ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії документів.
Разом із цим відповідно до доданих першим відповідачем до відзиву на позов копій документів з пенсійної справи позивача вбачається, що до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додала копії наступних документів: 
• анкету-опитування;
• заяву, складену у довільній формі про призначення пенсії з дня, наступного за днем досягнення заявницею пенсійного віку 63 роки (8 травня 2023 року) згідно із Законом України від 20 березня 2023 року № 2981-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де відбуваються бойові дії»; 
• заяву, складену у довільній формі, про те, що ОСОБА_1 пенсійних виплат від країни агресора росії не отримує;
• паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 24 грудня 1999 року;
• довідки про РНОКПП від 4 січня 2012 року;
• довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18 лютого 2020 року № 1413-5000269240;
• довідки про взяття на облік платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 4 січня 2012 року № 77/6/28-014-2;
• повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 30 грудня 2014 року № 225;
• трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29 серпня 1978 року; 
• довідки № 62 від 18 лютого 2010 року;
• диплома серії НОМЕР_4 від 30 червня 1983 року;
• витягу з актового запису про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, серія НОМЕР_5 від 13 травня 2015 року;
• свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_6 від 10 червня 1997 року; 
• свідоцтва про народження ОСОБА_6 , серія НОМЕР_7 від 20 травня 1960 року;
• свідоцтва про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_8 від 23 вересня 1985 року (а.с. 22-23, 64-81).
Згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 29 серпня 1978 року (російською мовою): « ОСОБА_7 »:
- з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року працювала на посаді старшої піонервожатої Свободненської середньої школи (записи №№ 1-2);
- з 3 серпня 1982 року по 19 січня 1984 року працювала в Тельманівському «Райагрострої» комірником (записи №№ 3-4);
- з 20 січня 1984 року по 26 вересня 1997 року працювала в Тельманівському «Райагрострої» бухгалтером відділу (записи №№ 4-5) (а.с. 13-14, 77-78).
Відповідно до довідки від 18 лютого 2010 року № 62, виданої директором Свободненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, « ОСОБА_8 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала з 28 серпня 1978 року (наказ № 80-к 6 від 28 серпня 1978 року по Відділу народної освіти виконкому Тельманівської народної ради народних депутатів смт. Тельманово Тельманівського району Донецької області) по 2 серпня 1982 року (наказ № 55-к 2 по Відділу народної освіти виконкому Тельманівської народної ради народних депутатів смт. Тельманово Тельманівського району Донецької області) піонерською вожатою в Свободненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Тельманівської районної ради Донецької області (а.с. 83).
Згідно з дипломом серії НОМЕР_4 від 30 червня 1983 року, реєстраційний № 8628, « ОСОБА_9 » (укр.) / « ОСОБА_9 » (рос.) з 1981 року по 1983 рік навчалась в Українському заочному будівельному технікумі за спеціальністю бухгалтерський облік (а.с. 18, 73).
Як вбачається з Витягу з ЄРС для ФОП від 26 травня 2025 року; довідки про взяття на облік платника податків від 4 січня 2012 року № 77/6/28-014-2 за формою № 4-ОПП; Повідомлення Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Тельманівського РУЮ Донецької області від 30 грудня 2014 року (вих. № 225) у період з 27 серпня 1997 року по 30 грудня 2014 року позивач займалась підприємницькою діяльністю (фізична особа – підприємець) (а.с. 71, 79, 81).
Відповідно до матеріалів справи, заява ОСОБА_1 розглядалась спеціалістом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (а.с. 52-54, 111-114, 91-92). 
Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 5 червня 2025 року № 057150013987 «Про призначення пенсії» позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV з 9 травня 2025 року (суду замість копії належним чином оформленого рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, підписаного відповідною посадовою особою ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, надано витяг з електронної пенсійної справи позивача, який не містить назви пенсійного органу, що його прийняв - замість цього у витязі вказано назву пенсійного органу, на обліку в якому перебуває позивач: ГУ ПФУ в Донецькій області) (а.с. 29, 109). 
В рішенні зазначено: страховий стаж (неповний) – 11 років 7 місяців 24 дні:
страховий стаж до 1 січня 2004 року – 7 років 0 місяців 0 днів;
страховий стаж після 1 січня 2004 року – 4 роки 7 місяців 24 дні;
розмір пенсії за віком (ст. 27) – 504,17 грн;
доплата до пенсії при неповному стажі (ст. 28 ч. 3) – 407,44 грн;
розмір пенсії за віком при неповному стажі (ст. 28 ч. 3) – 911,61 грн;
підвищення ст. 29 ч. 3 (25%) – 126,04 грн;
загальний розмір пенсії – 1037,65 грн;
доплата до мінімальної пенсійної виплати – 1323,35 грн;
доплата особам, яким не виповнилось 70 років – 677,00 грн;
розмір пенсії з надбавками – 3038,00 грн (а.с. 29, 109).
Згідно з довідкою за формою РС-право («Стаж для розрахунку права (РС- п р а в о)»), наданої відповідачами, до страхового стажу позивача були зараховані наступні періоди:
- з 4 вересня 1985 року по 3 вересня 1988 року – догляд за дитиною 3 років (3 роки 0 місяців 0 днів);
- з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року (4 роки 0 місяців 0 днів);
- з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року – підприємець (внески) п.з. 1 (ПП ЗУ № 1058) (0 років 1 місяць 2 дні);
- з 1 березня 2005 року по 31 грудня 2008 року - підприємець (внески) п.з. 1 (ПП ЗУ № 1058) (0 років 9 місяців 19 днів);
- з 26 січня 2009 року по 30 червня 2010 року - підприємець (внески) п.з. 1 (ПП ЗУ № 1058) (0 років 3 місяці 3 дні);
- з 1 липня 2010 року по 31 грудня 2013 року (3 роки 6 місяців 0 днів);
Всього: 11 років 7 місяців 24 дні (а.с. 85, 118).
За поясненням відповідачів, з урахуванням пп. 1 п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1058-IV страховий стаж ОСОБА_1 для призначення пенсії був визначений у розмірі 16 років 9 місяців 5 днів (а.с. 54).
Згідно з довідкою за формою РС-право («Стаж для розрахунку права (РС- Р о з р а х у н о к)»), страховий стаж для призначення позивачу пенсії був врахований наступним чином:
- з 4 вересня 1985 року по 3 вересня 1988 року – догляд за дитиною 3 років (3 роки 0 місяців 0 днів);
- з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року (4 роки 0 місяців 0 днів);
- з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року – підприємець (внески) п.з. 1 (ПП ЗУ № 1058) (1 рік 0 місяців 0 днів);
- з 1 березня 2005 року по 31 грудня 2008 року - підприємець (внески) п.з. 1 (ПП ЗУ № 1058) (3 роки 10 місяців 0 днів);
- з 26 січня 2009 року по 30 червня 2010 року - підприємець (внески) п.з. 1 (ПП ЗУ № 1058) (1 рік 5 місяців 5 днів);
- з 1 липня 2010 року по 31 грудня 2013 року (3 роки 6 місяців 0 днів);
Всього: 16 років 9 місяців 5 днів (а.с. 110).
21 червня 2025 року позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою (клопотанням) № ВЕБ-05001-Ф-С-25-117673 до ГУ ПФУ в Донецькій області щодо підстав не призначення їй пенсії з 63 років (а.с. 30-31).
Листом від 14 липня 2025 року (вих. № 23826-22249/А-02/8-0500/25) ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивачу, що її заява від 25 травня 2025 року була опрацьована за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та Хмельницькій області. За результатами розгляду заяви та долучених до неї документів з 9 травня 2025 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Виплата пенсії призупинена з дати призначення пенсії у зв`язку із не проходженням фізичної ідентифікації особи. Запропоновано пройти ідентифікацію, передбачену Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 299 [...] (а.с. 31).
Будучі не згодною із тим, що пенсія за віком їй була призначена з 9 травня 2025 року (з 65 років), а не з 9 травня 2023 року (з 63 років), позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на їх забезпечення у випадку повної або часткової втрати працездатності (в тому числі у випадку досягнення визначеного законодавством віку). Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються цим законом.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, […].
Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року (рік, у якому позивачу виповнилось 60 років) - не менше 27 років; […].
Згідно із ч. 2 ст. ст. 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року (рік, у якому позивачу виповнилось 63 роки) - від 20 до 30 років; […].
Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого ч.ч. 1 та 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; […].
Згідно зі ст. 45 ч. 1 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. […].
Відповідно до п. 14-6.2 розділу XV Закону № 1058-ІV тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений ч. 1 ст. 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. […].
Як встановлено судом, позивач звернулась із заявою про призначення пенсії у період дії воєнного стану в Україні, проживає у м. Маріуполь Донецької області.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Наказ Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, м. Маріуполь Донецької області (код UA14140050010029262) з 24 лютого 2022 року по 20 травня 2022 року було віднесено до територій активних бойових дій, з 21 травня 2022 року – до тимчасово окупованих російською федерацією територій України.
Отже, для встановлення наявності у позивача права на отримання пенсії за віком з 63 років (на чому наполягає позивач) необхідно встановити наявність в неї станом на 8 травня 1923 року (дата досягнення позивачем 63-річного віку) страхового стажу у кількості не менш ніж 20 років. 
Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до пп. 1 п. 3-1 розділу XV Закону № 1058-ІV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з ч.ч. 2, 4 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Як встановлено судом, періоди ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2013 року були зараховані другим відповідачем до її страхового стажу («стаж для розрахунку права») відповідно до відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку (а.с. 86, 119, 89-90).
При цьому страховий стаж для визначення права на призначення пенсії згідно зі ст. 26 цього Закону другим відповідачем із врахуванням приписів п. 3-1 розділу XV Закону № 1058-IV враховано у розмірі 16 років 9 місяців 5 днів. 
З викладеного у позовній заяві (в т.ч. в уточненій позовній заяві) вбачається, що позивач не згодна із тим, що при вирішенні питання щодо кількісного показника її страхового стажу пенсійний орган не врахував до цього стажу періоди роботи ОСОБА_1 , відомості стосовно яких наявні у її трудовій книжці.
Внаслідок такого не врахування другим відповідачем була визначена кількість «страхового стажу для визначення права на пенсію» у значно меншому розмірі, ніж передбачено ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 (16 років 9 місяців 5 днів при мінімальній кількості страхового стажу [станом на 8 травня 2023 року], передбаченій ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV, - 20 років).
Вирішуючи питання щодо правомірності не врахування ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до страхового стажу позивача періодів роботи, відомості щодо яких наведені у її трудовій книжці, суд виходить з такого.
За поясненням відповідачів, до страхового стажу позивача на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 29 серпня 1978 року не були враховані періоди роботи ОСОБА_1 з 28 серпня 1978 року по 3 вересня 1985 року та з 4 вересня 1988 року по 26 вересня 1997 року, оскільки: бланк (форма) вказаної трудової книжки відповідає бланку (формі) трудової книжки зразка 1992 року; на титульному аркуші наявна печатка України з ідентифікаційним кодом підприємства України, що передбачено Законом України від 23 грудня 1997 року № 762/97-ВР «Про внесення змін до Закону України «Про підприємництво», який набрав чинності з 29 січня 1998 року, але при цьому дата трудової книжки вказана - 28 серпня 1978 року; зазначена трудова книжка не містить позначки «ДУБЛІКАТ».
Також другим відповідачем не була врахована для підтвердження періоду роботи позивача з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року в Свободненській середній школі довідка, видана керівником Свободненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Тельманівської районної ради Донецької області, від 18 лютого 2010 року № 62, оскільки ця довідка видана на прізвище « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним заявниці – « ОСОБА_4 », а також у довідці не вказано дату наказу про звільнення позивача.
Як зазначалось вище, згідно зі ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється пенсійним органом на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637), також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, за періоди до впровадження в Україні персоніфікованого пенсійного обліку основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує трудовий/страховий стаж, є трудова книжка.
Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка серії НОМЕР_1 містить записи про роботу позивача з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року у Свободненській середній школі (записи №№ 1-2) та з 3 серпня 1982 року по 26 вересня 1997 року в Тельманівському «Райагрострої» (записи №№ 3-5) (а.с. 13-14, 77-78).
Суд не погоджується із твердженням першого відповідача про те, що бланк (форма) зазначеної трудової книжки відповідає бланку (формі) трудової книжки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» - як вбачається з матеріалів справи, бланк (форма) трудової книжки серії НОМЕР_1 відповідає бланку трудової книжки, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 «О трудовых книжках рабочих и служащих» та постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16 листопада 1973 року № 529 «Про трудові книжки робітників і службовців».
Разом із цим на титульному аркуші трудової книжки НОМЕР_1 наявна кругла печатка юридичної особи, зареєстрованої в державі Україна, яка містить код ЄДРПОУ 25709538 юридичної особи, назву юридичної особи: Свободненська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Тельманівської районної ради Донецької області, хоча при цьому дата заповнення трудової книжка зазначена «29 серпня 1978 року» (а.с. 13, 77).
Також цією ж печаткою засвідчені перший та другий запис у трудовій книжці (записи про прийняття позивача на роботу в Свободненську середню школу та звільнення з неї (зв.бік а.с. 13, 77).
Крім цього, третій та четвертий записи у трудовій книжці, які датовані 1982 та 1984 роками, також засвідчені печатками підприємства («Тельманівський «Райагробуд») зразка після 24 серпня 1991 року (а.с. 14, 78).
Отже, записи у трудову книжку серії НОМЕР_1 (на титульному аркуші та перший – четвертий записи у розділі «Відомості про роботу») були внесені не у дати, які зазначені, а в більш пізніші дати (після 24 серпня 1991 року).
Позначка «дублікат» на титульному аркуші трудової книжки НОМЕР_1 відсутня.
Згідно з п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (яка була чинною на території України з 1 січня 1972 року до 28 липня 1993 року) (надалі – Інструкція № 162) відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. […].
Пунктом 2.9 Інструкції № 162 передбачено, що видача дубліката трудової книжки провадиться адміністрацією за останнім місцем роботи. Документи, що підтверджують стаж роботи, що передує надходженню на це підприємство, до установи, організації, не потрібні. При цьому в правому верхньому кутку першої сторінки нової трудової книжки робиться напис: "Дублікат". На першій сторінці колишньої трудової книжки пишеться: "Замість видано дублікат" і вона повертається власнику для подання її згодом до органів соціального забезпечення для документального підтвердження трудового стажу до вступу на роботу на підприємство, до установи, організації, де видано дублікат.
Відповідно до п. 5.1 Інструкції № 162 особа, яка втратила трудову книжку (вкладиш до неї), має негайно заявити про це адміністрації за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви адміністрація видає працівникові іншу трудову книжку або вкладку до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" у правому верхньому кутку першої сторінки.
Згідно із п. 5.2 Інструкції № 162 дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. До розділів "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" та "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження та заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).
Відповідно до п. 5.3 Інструкції № 162 якщо працівник до вступу на дане підприємство вже працював як робітник або службовець, то при заповненні дубліката трудової книжки у розділі "Відомості про роботу" у графі 3 насамперед вноситься запис про загальний стаж роботи як робочий або службовець до вступу на дане підприємство, підтверджений документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто вказується загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу та на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належним чином оформленими документами, записується за окремими періодами роботи в такому порядку: у графі 2 вказується дата прийому на роботу, у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював робітник або службовець, а також цех (відділ) та посада (1) з 8 з 18 , 9 з 18 , 9 з 18 (за їх наявності), передбачені в абз. 3 п. 2.13. цієї Інструкції. […] У тому випадку, коли документи не містять повністю зазначених вище відомостей про роботу в минулому, у дублікат трудової книжки вносяться відомості, що є в документах. У графі 4 вказується найменування, дата та номер документа, на підставі якого зроблено відповідні записи у дублікаті. […].
Згідно із п.п. 2.11 та 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (чинна з 29 липня 1993 року) (надалі – Інструкція № 58), відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. […] Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до п. 5.1 Інструкції № 58 особа, яка загубила трудову книжку […], зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї 
(нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.
Згідно із п. 5.2 Інструкції № 58 дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).
Пунктом 5.3 Інструкції № 57 передбачено, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював 
у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. […] У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах. […].
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд висновує, що записи у трудову книжку серії НОМЕР_1 були внесені із порушенням приписів Інструкції № 161 (у випадку їх внесення у період з 24 серпня 1991 року по 28 липня 1993 року) та Інструкції № 58 (у випадку їх внесення у трудову книжку після 29 липня 1993 року), якими врегульовано порядок оформлення дублікату трудової книжки.
Разом із цим суд зазначає, що згідно з п.п. 2.2, 2.3, 2.11 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки провадиться адміністрацією підприємства […]. Всі записи в трудовій книжці […] вносяться адміністрацією підприємства […]. […] Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до п.п. 2.2, 2.4, 2.11 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, […] вносяться власником або уповноваженим ним органом […]. Заповнення трудової книжки […] провадиться власником або уповноваженим ним органом […]. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.
Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок правильності заповнення трудової книжки особи (в тому числі оформлення дублікату трудової книжки) покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника, а тому, на переконання суду, наявність таких недоліків трудової книжки як неправильне оформлення дублікату трудової книжки працівника не може бути підставою для не зарахування до його страхового (трудового) стажу періодів роботи згідно із записами у трудовій книжці (її дублікаті).
Суд вважає за необхідне зауважити, що підставою для призначення пенсії є встановлення наявності у особи відповідного стажу роботи.
Другий відповідач, при вирішенні питання стосовно врахування до страхового стажу позивача періодів її роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність оформлення записів у трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17, від 4 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, від 29 березня 2019 року у справі № 548/2056/16-а, де вказав, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
У постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 Верховний Суд зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до матеріалів справи, записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 , їх співставлення між собою, не містять протиріч та у своїй сукупності підтверджують факт роботи позивача у визначені у трудовій книжці періоди в Свободненській середній школі (з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року) та в Тельманівському «Райагрострої» (з 3 серпня 1982 року по 26 вересня 1997 року).
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що другим відповідачем протиправно не було враховано при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Як наслідок, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області протиправно не було враховано до страхового стажу позивача на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 періоди її роботи з 28 серпня 1978 року по 3 вересня 1985 року та з 4 вересня 1988 року по 26 вересня 1997 року.
Визначаючись щодо належного способу захисту порушеного права позивача, суд виходить з такого.
Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: […] 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Враховуючи, що період роботи ОСОБА_1 в Свободненській середній школі та в Тельманівському «Райагрострої» (з 28 серпня 1978 року по 26 вересня 1997 року) складає 19 років 0 місяців 30 днів, беручи до уваги також вже враховані відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 періоди ведення підприємницької діяльності, враховуючи приписи ст.ст. 26, 45, п. 3-1 розділу XV Закону № 1058-ІV, суд висновує, що у позивача станом на 8 травня 2023 року було в наявності страхового (трудового) стажу більш ніж 20 років, що згідно із ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-ІV свідчить про наявність в неї права на отримання пенсії за віком з наступного дня після досягнення 63 років, тобто з 9 травня 2023 року.
Керуючись приписами ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає, що належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача буде визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо не врахування до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 періодів її роботи з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року в Свободненській середній та з 3 серпня 1982 року по 26 вересня 1997 року в Тельманівському «Райагрострої» та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 періоди з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року та з 3 серпня 1982 року по 26 вересня 1997 року та здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з 9 травня 2023 року із врахуванням зазначеного стажу. 
Відповідно, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання пенсійного органу провести виплату раніше призначеної пенсії, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].
Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Отже, основні позовні вимоги позивача мають стосуватись оскарження рішень/дій/бездіяльності, якими (на переконання позивача) порушені його/її права, при цьому вимоги щодо способу захисту порушеного права (зокрема, вимоги про зобов`язання вчинити певні дії) є похідними від основних позовних вимог.
Як вбачається з листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 14 липня 2025 року (вих. № 23826-22249/А-02/8-0500/25) виплата ОСОБА_1 пенсії була призупинена з дати призначення пенсії у зв`язку із не проходженням фізичної ідентифікації особи (а.с. 31).
В межах даної справи позивачем не заявлялись позовні вимоги щодо оскарження рішення/дій пенсійного органу щодо зупинення виплати призначеної позивачу пенсії з дати її призначення.
Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести виплату призначеної пенсії задоволенню не підлягають.
Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до квитанції ID: 9960-0814-8948-7918 від 4 серпня 2025 року та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн (а.с. 43, 45).
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог […].
Разом із цим згідно з ч. 8 ст. 139 КАС України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
На підставі наведених приписів, враховуючи висновок суду про протиправність дій другого відповідача, із зазначеного управління підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у повному розмірі - у розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, зареєстроване місцезнаходження: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не врахування до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 періодів її роботи з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року з 3 серпня 1982 року по 26 вересня 1997 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 періоди з 28 серпня 1978 року по 2 серпня 1982 року та з 3 серпня 1982 року по 26 вересня 1997 року та здійснити перерахунок призначеної пенсії за віком з 9 травня 2023 року із врахуванням зазначеного стажу. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. 
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна