РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/1925/26
Провадження № 2-а/712/42/26
23 березня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районного суду м. Черкаси у складі 
головуючого судді Марцішевської О.М., 
при секретарі судового засідання Васильєвої Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2026 року до суду надійшов позов Юдіна Володимира Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови № 4039/М/2025 від 29.07.2025 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – не прибуття по повістці 15.05.2025р. з накладенням штрафу в розмірі 17017,00 грн., надавши можливість його сплатити на протязі 15 днів без подвоєння суми штрафу.
В обґрунтування вимог представник позивача вказує, що 02.02.2026 ОСОБА_1 виявив, що його банківські рахунки заблоковані. Того ж дня він звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України де дізнався про виконавче провадження № 80073341, яке відкрито старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. В цей же день позивач ознайомився із матеріалами ВП № 80073341, зокрема постановою від 29.07.2025 року № 4039/М/2025, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17017 грн за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Згідно вказаної постанови, складеної Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 «громадянин ОСОБА_1 не з`явився по повістці від 15.05.2025 (за не оновлення даних) до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про поважність причин неприбуття у строки не повідомив.».
ВП № 80073341 відкрито на суму 34 034,00 грн. Позивач вважає, що постанова від 29.07.2025 року № 4039/М/2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 
Свої дані ОСОБА_1 , уточнював вчасно, та неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчать неодноразові повістки з відмітками посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 . Більш того, 12.05.2025 року на ОСОБА_1 вже був складений протокол № 2400/М/2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за нез`явлення по повістці. Проте, постановою Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 від 26.05.2025 року № 2400/М/2025 справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за нез`явлення по повістці 12.05.2025, було закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 , 15.05.2025 з`являвся по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить напис на повістці, а саме «Прибути 20.05.2025 на 10:00 та підпис», а потім «Прибути 23.05.2025 на 10:00 та підпис». Надалі були повістки на 24.07.2025, 23.08.2025, 24.08.2025 на всі повістки ОСОБА_1 з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 та паралельно проходив медичний огляд на стан придатності до військової служби. Окрім того, ОСОБА_1 є обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 62023100140000468 від 03.09.2023.
Із постанови від 29.07.2025 року № 4039/М/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вбачається, що ТЦК та СП виніс дану постанову за відсутності Позивача. При цьому у тексті постанови відсутні дані про відмову Позивача від участі чи про його клопотання про розгляд без нього. 
Позивач має статус обвинуваченого з 03.09.2023, що підтверджується обвинувальним актом, та наразі проходить активний судовий процес та рішення по справі не прийнято. Отже, на момент, що інкримінується (травень 2025 року), Позивач мав чинну відстрочку і, відповідно, інший правовий режим обов`язків щодо прибуття для призову, ніж особа без відстрочки. Відповідач не навів в оскаржуваній постанові жодного аналізу цього правового статусу Позивача і не пояснив, у чому саме полягало порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації з урахуванням наданої відстрочки. Неврахування статусу особи та її правового становища свідчить про поверхневий і формальний характер постанови та відсутність належного з`ясування всіх істотних для справи обставин, що прямо суперечить обов`язку органу при розгляді справи з`ясувати, чи було вчинено правопорушення і чи винна особа у його вчиненні.
Просить суд постанову № 4039/М/2025 від 29.07.2025р. у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП скасувати, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 484,48 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. 
18 лютого 2026 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву залишено без руху.
25 лютого 2026 року представником позивача до суду скеровано заяву про усунення недоліків.
03 березня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлений строк відповідачу протягом п`яти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву (відзив разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів
Ухвала від 03.03.2026р. отримана відповідачем у зареєстрованому кабінеті користувача ЄСІТС та у встановлений судом строк відповідач не скористався правом на подачу відзиву.
16 березня 2026 року ухалою Соснівського районного суду м. Черкаси здійснено перехід від спрощеного провадження без повідомлення сторін до спрощеного провадження з викликом сторін.
23 березня 2026 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкасипозивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача скерував до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача. 
В судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки в електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд». 
Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. 
Судом встановлено, що 19 липня 2025 року винесена постанова № 4039/М/2025про адміністративне правопорушення.
Суть адміністративного правопорушення по постанові, громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Постановою № 4039/М/2025ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 липня 2025 року на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2233-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними нормативно-правовими актами.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до приписів частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У постанові у справі № 522/12566/18 від 18 січня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, висловився щодо початку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Водночас статтею 268 КУпАП регламентовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, за змістом наведених правових норм КУпАП притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем під час дії особливого періоду шляхом не прибуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, відповідачем не зазначено дату складення і спосіб вручення виклику та дату, на яку позивач мав з`явиитсь за вказаним викликом. 
Не зазначення в спірній постанові складових об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позбавляє суд можливості вирішити питання як про наявність, так і про відсутність у діях позивача законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»), заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Отже, спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП України, оскільки викладені у спірній постанові про адміністративне правопорушення обставини є недостатніми для кваліфікації дій позивача як порушення ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. (ч.7 ст.139 КАС України). 
Відповідно до положень пункту 1 частини третьої статі 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.8 ст.139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Як передбачено ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої до суду надано: Договір б/н про надання правової допомоги від 03.02.2026 року; копію квитанції № 2551 від 11.02.2026 на суму 10000 грн., акт виконаних робіт, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Утім, в Договорі про надання правової допомоги від 03.02.2026 року, наданої представником позивача на підтвердження надання послуг, відсутні відомості про надання правової допомоги саме по даній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Враховуючи положення ст.139 КАС України та практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заявлених ним сум щодо судових витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини вимог.
Зважаючи на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні вимог представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Також позивач поніс витрати на сплату судового збору, тому згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень слід стягнути витрати позивача понесені по сплаті судового збору в розмірі 484,48 грн. (605,60 грн*0,8 (позов поданий через підсистему «Електронний Суд» тому застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8). Згідно квитанції про сплату № 4142-2452-7576-7997 від 12.02.2026р. сплачено судовий збір в сумі 484,48 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 242,24 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.
Скасувати постанову № 4039/М/2025 від 29.07.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 242,24 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції. 

ГОЛОВУЮЧИЙ
Дата проголошення повного тексту рішення 19 березня 2026 року 
Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 )).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).