Справа № 675/1782/25 
Провадження № 2/675/185/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(З А О Ч Н Е)
"09" лютого 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області під головуванням судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Беліци М.О., учасників справи:
представника позивача: не з`явилася,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (по тексту рішення – ТОВ «Юніт Капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (по тексту рішення –  ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9929096 від 26.08.2024 в сумі 14932,32 грн, а також стягнути судові витрати в сумі 2422,40 грн судового збору та 7000,00 грн витрат на правову допомогу.
В обґрунтування поданого позову представник позивача вказує, що 26.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем в електронній формі укладено кредитний договір №00-9929096 на суму 9360,00 грн. 
Однак, в подальшому відповідач не виконував умови договору належним чином, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість.
17.02.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, за умовами якого ТОВ «Макс Кредит» передало (відступило) ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.
Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному договору.
Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювало будь-яких нарахувань за кредитним договором.
Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечила проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно, належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзиву на позов не подавав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав.
У відповідності до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 26.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 00-9929096, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
У відповідності до укладеного договору вбачається, що сума ліміту кредитної лінії складає 7800,00 гривень; тип кредиту - кредитна лінія (безвідклична); строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів.
Як визначено кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) – 21.08.2025 згідно умов пункту 3.5 цього договору, тобто здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту – 7800+1560 = 9360 гривень.
Крім цього, встановлено, що позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в періодичну дату оплати процентів, а саме: 10.09.2024, та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування. Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначені в графіку платежів, який міститься в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною .
Відповідно до п. 1.5.1 договору, тип процентної ставки фіксована; стандартна процента ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки).
Згідно п. 1.6 договору, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає: 1560,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього договору.
Необхідно врахувати, що сам порядок укладення договору та надання кредиту визначено Розділом 2 цього договору.
Як визначено умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит 26.08.2024. в сумі 7800,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) 5168-74ХХ-ХХХХ-1006.
Згідно п. 7.3 договору, позичальник підтверджує, що йому було в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАКС КРЕДИТ», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://lehko.credit/finansovi-poslugy/.
Судом встановлено і те, що зазначений кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів підписано позичальником одноразовим ідентифікатором.
При цьому, кредитні кошти в сумі 7800,00 грн були 26.08.2024 зараховані на картку № НОМЕР_1 , про що свідчить довідка ТОВ «Макс Кредит».
Також, судом було витребувано інформацію, щодо належності ОСОБА_1 картки № НОМЕР_1 . Згідно відповіді АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 емітовано в банку картку № №5168-7451-1527-1006, на яку 26.08.2024 було зараховано платіж на суму 7800,00 грн.
В подальшому 17.02.2025 між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №17022025-МК/Юніт-Капітал, відповідно до умов якого відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
З виписки по особовому рахунку та детального розрахунку слідує, що відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед кредитором у розмірі 18832,32 грн, яка складається з наступного: 9360,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5572,32 грн – прострочена заборгованість за процентами; 3900,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Ухвалюючи рішення по суті заявлених позовних вимог судом враховано також наступні обставини та застосовано наступні норми права.
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Суд констатує, що договір №00-9929096 від 26.08.2024 підписано відповідачем з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що ним же і передбачено.
Таким чином вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
Відповідно до матеріалів справи встановлено, що на виконання даного договору на картковий рахунок відповідача переказано вказані грошові кошти.
Як встановлено судом, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам договору, з якими відповідач ознайомився до укладення кредитного договору та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного договору.
Наведене свідчить, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитодавець ТОВ «Макс Кредит» виконало в повному обсязі, видавши кредит відповідачу у розмірі 7800,00 грн, проте відповідач вказані кошти разом із процентами за користування ними не повернув, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 14932,32 грн, а саме заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) – 9360,00 грн (з урахуванням комісії 1560, 00 грн.), заборгованість по процентам – 5572,32 грн, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості.
При цьому, позивач не заявляє вимогу про стягнення заборгованості за штрафними санкціями.
Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів, наданих позивачем.
Щодо факту переходу права вимоги за кредитним договором до позивача судом враховано наступне.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Надана копія договору та витяг з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним ним з ТОВ «Макс Кредит» кредитним договором.
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Наявними в матеріалах справи договором факторингу, витягом з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача.
Оцінивши допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що у позивача виникло право на заявлення вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №00-9929096 від 26.08.2024 у розмірі 14932,32 грн.
Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 2422,40 грн.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Як встановлено судом, 10.09.2025 між адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02.
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг за договором № 10/09/25-02 від 01.10.2025 сторони погодили, що адвокатським бюро «Соломко та партнери» у даній справі надано ТОВ «Юніт Капітал» такі види правової допомоги: складання позовної заяви 2 години вартістю 5000 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості 2 години вартістю 1000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації 1 година вартістю 500,00 грн; підготовка клопотання щодо отримання інформації 1 година вартістю 500,00 грн. Загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 7000 грн.
Вказані вище докази, додаткова угода №25770868310 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 та протокол погодження вартості послуг у своїй сукупності підтверджують факт надання ТОВ «Юніт Капітал» правової допомоги за договором 10/09/25-02 про надання правничої допомоги.
При цьому, аналізуючи заявлений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у даній справі на дотримання вимог співмірності, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що заявлений розмір в 7000,00 грн є явно завищеним.
Так, справа відноситься до категорії малозначних справ, справа є типовою для позивача у відносинах із боржниками, розгляд справи у суді здійснювався в спрощеному порядку, адвокат участі у судовому засіданні не приймав, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги не є значним, розгляд проводився в спрощеному провадженні. 
Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Зважаючи на той факт, що позивач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, однак враховуючи складність справи (справа є типовою для позивача у відносинах із боржниками, розгляд справи у суді здійснювався в спрощеному порядку, адвокат участі у судовому засіданні не приймав, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги не є значним), суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місце знаходження - м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333; ЄДРПОУ – 43541163) заборгованість за договором кредитної лінії №00-9929096 від 26.08.2024 у розмірі 14932 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місце знаходження - м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333; ЄДРПОУ – 43541163) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Ізяславським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 13.02.2026.

Суддя Олександр Король