Справа № 466/1476/23 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/4161/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І. 
без участі сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дитину,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2023 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3  про розірвання договору між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на утримання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Левчуком В.Ю., укладений 20 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору між батьками про проживання, виховання та сплату аліментів на дитину – залишено без розгляду.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що неявка позивача після закриття підготовчого засідання не перешкоджає розгляду спору по суті за відсутності відомостей щодо визнання явки позивача в судове засідання обов`язковою, а в ухвалі не зазначено про необхідність надання додаткових доказів чи пояснень.
В матеріалах справи наявні заяви від 11 лютого 2024 року, від 27 січня 2025 року та від 19 лютого 2025 року про розгляд справи без участі позивача та його представника, що свідчить про відсутність підстав для залишення позову без розгляду. 
Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 16 березня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд прийшов до висновку, що  позивач та його представник у судові засідання повторно не з`явились і про причини своєї неявки суд не повідомили. Крім того, така неявка сторони позивача в судові засідання перешкоджає вирішенню спору.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).
Згідно із частинами першою-третьою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України).
У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Згідно із п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання, або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 липня 2023 року у справі № 755/20634/21.
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 та від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/8816/19).
При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.
Разом з тим, положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.
Дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19.
Положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.
Як вбачається з матеріалів справи, в підготовче судове засідання, призначене на 18 листопада 2025 року та в судове засідання, призначене на 01 грудня 2025 року позивач та його представник не з`явилися.
Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи (т. 1 а.с. 209).
Окрім цього, 27 січня 2025 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд судового засідання, призначеного на 10 год. 00 хв. 19 лютого 2025 року без участі позивача та його представника. Окрім цього, в даній заяві просив подальші судові засідання по справі проводити за відсутності позивача та його представника.
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що неявка сторони позивача в судові засідання перешкоджає вирішенню спору.
Проте, з матеріалів справи не вбачається, що суд першої інстанції визнавав явку позивача чи його представника в судове засідання обов`язковою.
Суд не врахував, що у разі неявки позивача в судове засідання і наявності його заяви про розгляд справи у його відсутність, він має можливість розглянути справу по суті на підставі тих доказів, які наявні у справі.
З огляду на процесуальний обов`язок позивача довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу свої вимог (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), відсутність таких доказів у справі, може бути підставою до відмови в позові.
Враховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову ОСОБА_1  без розгляду.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2025 року – скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Мікуш Ю.Р. 

Шандра М.М.