ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

17 лютого 2026 року 	Справа № 160/30242/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання – Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача – Бурі О.Є., представника відповідача – Тітенка Ю.В. та представника третьої особи – Михайлюк Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні 09.02.2026 року, адміністративну справу 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод засобів механізації аеропортів»
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Дніпровська міська рада
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

20.10.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Завод засобів механізації аеропортів» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення та рішення № 0188610702 від 10.04.2025 року, згідно з яким ГУ ДПС у Дніпропетровській області було збільшено суму грошового зобов`язання ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» за платежем Земельний податок з юридичних осіб (код платежу 18010500) на суму 21 115 582 грн., з яких 17 658 129,68 грн. за основним платежем та 3 457 452,92 грн. за штрафними санкціями, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі висновку Акту перевірки № 1113/04-36-07-02/0112848 від 14.03.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Завод засобів механізації аеропортів» з питань повноти нарахування плати за землю (земельний податок та/або орендна плата) за земельну ділянку, що перебуває в користуванні Приватного акціонерного товариства «Завод засобів механізації аеропортів» на підставі акту постійного користування від 12.08.1998 №000815 земельною ділянкою площею 5,7038га, яка знаходиться за адресою м.Дніпро, вул.Винокурова, 3 (кадастровий номер – 1210100000:04:018:0025) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року, за результатами якої складено акт перевірки № 1113/04-36-07-02/0112848 від 14.03.2025 року, на підставі висновків акту було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0188610702 від 10.04.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» за платежем земельний податок з юридичних осіб (код платежу 18010500) на суму 21 115 582 грн., з яких 17 658 129,68 грн. за основним платежем та 3 457 452,92 грн. за штрафними санкціями. Позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає чинному законодавству та прийняте на підставі хибних висновків, до яких дійшов відповідач в ході проведення перевірки, оскільки позивач не допускав порушення наведених норм податкового законодавства, оскільки самостійно декларував та сплачував свої податкові зобов`язання з земельного податку за користування земельною ділянкою площею 5,7038 га. (кадастровий номер 1210100000:04:018:0025), яка знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 3 (колишня назва вулиці Винокурова) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року, що підтверджується копіями податкових декларацій з податку на землю за період 2017 - 2020 роки, копіями платіжних документів (виписками банку), а також даними перевірки. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити.
22.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
11.11.2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та таким, що винесено відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки під час перевірки встановлено, що ПрАТ «ЗЗМА» (код ЄДРПОУ 01128481) в наданих податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок) нормативна грошова оцінка одиниці площі земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:04:018:0025 загальною площею 5,7038га. зазначена у розмірі: - на 2017 рік: – 17 209 586,59грн./га. - на 2018 рік: – 17 209 586,59грн./га. - на 2019 рік: – 17 209 586,59грн./га. - на 2020 рік: – 17 209 586,59грн./га, що свідчить про заниження ПрАТ «ЗЗМА» (код ЄДРПОУ 01128481) податкових зобов`язань, зазначених в податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок) на 2017-2020 роки. При цьому, у вищезазначених витягах наданих Департаментом по роботі з доходами місцевого бюджету Дніпровської міської ради листом від 12.09.2023 №2/12-320 «Про надання інформації», про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (в т.ч. кадастровий номер 1210100000:04:018:0025), у рядку «цільове призначення земельної ділянки» зазначено: інформація не внесена до відомостей Державного земельного кадастру. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
17.11.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що право постійного користування ПрАТ «ЗЗМА» земельною ділянкою площею 5,7038 Га. (кадастровий номер 1210100000:04:018:0025), яка знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 3 (колишня назва вулиці Винокурова) оформлене у встановленому законодавством порядку, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею Серія ДПД 72 від 12.08.1998 року, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 000815. Зазначений Державний акт на право постійного користування є чинним, його не визнано судом недійсним, позивач не відмовлявся від право користування зазначеною земельною ділянкою, та так само право постійного користування позивача не було припинено у встановленому законодавством порядку. Позивач не зобов`язаний був здійснювати переоформлення або державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 5,7038 Га. (кадастровий номер 1210100000:04:018:0025), яка знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 3 (колишня назва вулиці Винокурова) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки такий обов`язок стосується прав, що набуваються після 01 січня 2013 року.
19.11.2025 року у підготовчому судовому засіданні відкладено розгляд клопотань відповідача про залучення третіх осіб до наступного судового засідання, оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні.
27.11.2025 року у підготовчому судовому засіданні у задоволенні клопотання відповідача про залучення в якості третьої особи ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовлено. Клопотання відповідача та Дніпровської міської ради про залучення в кості третьої особи Дніпровської міської ради задоволено, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Дніпровську міську раду, встановлено третій особі строк для надання пояснень та відкладено підготовче судове засідання.
11.12.2025 року у підготовчому судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
21.01.2026 року від Дніпровської міської ради надійшли пояснення, відповідно до яких вказано, що ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» є користувачем земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Дніпросталівська, 3, м. Дніпро, кадастровий номер: 1210100000:04:018:0025, площею 5,7038 га. Разом з тим, як було встановлено перевіркою, станом на момент виникнення спірних правовідносин право постійного користування земельною ділянкою у встановленому чинним законодавством порядку за ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» оформлено та зареєстровано не було, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. А отже висновки податкового органу про відсутність належним чином оформленого та зареєстрованого права постійного користування земельною ділянкою саме за ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» у спірний податковий період є обґрунтованими. Окрім того, витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що видані ГУ Держгеокадастром у Дніпропетровській області, є чинними, у встановленому законом порядку не скасовані та недійсними не визнані. Відтак за відсутності рішень компетентних органів або суду про скасування витягів з Державного земельного кадастру, відомості, що в них містяться, є обов`язковими для застосування, у тому числі контролюючим органом при визначенні податкових зобов`язань. У той же час контролюючий орган не наділений повноваженнями перевіряти правильність розрахунку нормативної грошової оцінки або змінювати її показники, визначені компетентним органом - Держгеокадастром. Станом на момент виникнення спірних правовідносин право постійного користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку за ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» не було оформлено та зареєстровано. У зв`язку з цим при нарахуванні податкових зобов`язань контролюючим органом правомірно були застосовані рішення Дніпровської міської ради про встановлення місцевих податків і зборів, якими передбачено, що у разі відсутності оформленого та зареєстрованого права користування земельною ділянкою застосовується ставка плати за землю у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Таким чином, застосування контролюючим органом ставки 3 відсотки при визначенні податкових зобов`язань ґрунтується на чинних нормах земельного законодавства та рішеннях органу місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих повноважень, і є правомірним.
21.01.2026 року у судовому засіданні під час розгляду справи по суті витребувано у позивача та відповідача пояснення щодо предмету спору та оголошено перерву на стадії розгляду справи по суті.
29.01.2026 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що як вбачається із наявної інформації зазначені коди цільового призначення за змістом призначення використання земельної ділянки є ідентичними, тобто цільове використання землі не змінювалося. Із отриманих від посадових осіб підприємства-позивача інформації, Витяг з ДЗК від 20.02.2018 року під час проведення перевірки позивача на адресу відповідача не надавався, оскільки не надходило відповідного запиту, крім того це був витяг станом на 15.02.2018 року, а перевірка проводилася у 2025 році.
09.02.2026 року у судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Представник відповідача року у судовому засіданні під час розгляду справи по суті просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву.
З врахуванням абз.2 ч.1 статті 227 КАС України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголошено дату проголошення такого рішення на 17.02.2026 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управління ДПС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Завод засобів механізації аеропортів» з питань повноти нарахування плати за землю (земельний податок та/або орендна плата) за земельну ділянку, що перебуває в користуванні Приватного акціонерного товариства «Завод засобів механізації аеропортів» на підставі акту постійного користування від 12.08.1998 №000815 земельною ділянкою площею 5,7038га, яка знаходиться за адресою м.Дніпро, вул.Винокурова, 3 (кадастровий номер – 1210100000:04:018:0025) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року, за результатами якої складено акт перевірки № 1113/04-36-07-02/0112848 від 14.03.2025 року (далі – акт).
Відповідно до висновків акту перевірки зазначено, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення:
- п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.п.271.1.1 та п.271.2 ст.271, п.284.1 ст.284, п.286.1 та п.286.2 ст.286, п.289.1 та п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження задекларованих показників плати за землю (земельний податок/) за земельну ділянку, що перебуває в користуванні ПрАТ «ЗЗМА» на праві постійного користування земельною ділянкою площею 5,7038га, яка знаходиться за адресою м.Дніпро, вул.Винокурова,3 (кадастровий номер – 1210100000:04:018:0025) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року на загальну суму 19383410,34 грн., в тому числі: - за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року на суму 4130980,20 грн; - за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року на суму 4140673,50 грн; за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року на суму 6432789,32 грн; - за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року на суму 4678967,32 грн.
На підставі висновків акту № 1113/04-36-07-02/0112848 від 14.03.2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області було винесено податкове повідомлення-рішення № 0188610702 від 10.04.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» за платежем земельний податок з юридичних осіб (код платежу 18010500) на суму 21 115 582 грн., з яких 17 658 129,68 грн. за основним платежем та 3 457 452,92 грн. за штрафними санкціями.
Позивач вважає, що вищевказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення із цим адміністративним позовом до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 ПК України визначено, що податкове законодавство України ґрунтується на такому принципі, як загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.
Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).
Згідно з підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1. статті 16 ПК України платники податку зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (пункт 46.1 статті 46 ПК України).
Податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю (стаття 265 ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю є обов`язковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками плати за землю є: платники земельного податку:
власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);
землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування;
платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу XII Податкового кодексу України.
Пунктом 270.1 статті 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування платою за землю є:
об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено (пункт 271.1 статті 271 ПК України).
Згідно пунктом 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є:
а) дані державного земельного кадастру;
б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);
г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);
ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);
д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї);
е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно із пунктом 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Пунктом 289.2 статті 289 ПК України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
Кi = І:100,
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
За приписами пункту 289.3 статті 289 ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Згідно із частиною першою статті 193 Земельного кодексу України, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.
Відповідно до пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про земельні ділянки, зокрема: цільове призначення (категорія земель, вид цільового призначення земельної ділянки в межах певної категорії земель): категорія земель згідно з підпунктом 6 пункту 22 цього Порядку; цільове призначення згідно з додатками 58, 59, 60; нормативна грошова оцінка: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.
Отже, виходячи із системного аналізу норм права, базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, нормативна грошова оцінка земельної ділянки проводиться у визначеному законом порядку, підставою для нарахування податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оцінку земель» від 11 грудня 2003 року №1378-IV (далі - Закон №1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру, зокрема, земельного податку.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року №3613-VI (далі - Закон №3613-VI) передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, зокрема: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону №3613-VI, відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі: витягів з Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.
При цьому, згідно з пунктом 4 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3613-VI, у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.
Відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.
Тобто, з 1 січня 2013 року (з моменту запровадження роботи Державного земельного кадастру) відомості щодо цільового призначення земельної ділянки повинні були вміщувати інформацію як про категорію земель, так і вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель.
Пунктом 2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №213 від 23 березня 1995 року (чинної до 10.11.2021), було передбачено, що дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.
При цьому, одним з множників у формулі, за якою визначається нормативно грошова оцінка кадастрового метра земельної ділянки населених пунктів відповідно до пункту 21 названої Методики, є Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо).
З 1 січня 2017 року процедура проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів визначена Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2026 №489 (далі - Порядок №489).
Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №489 передбачено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306 (додаток 1).
Відповідно до Додатку 1 до Порядку №489 код КВЦПЗ 12.04 - Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, Кф застосовується зі значенням 1,0.
Відповідно до примітки 2 до Додатку 1 до Порядку № 489, у разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.
17 липня 2018 року набрав чинності наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27 березня 2018 року № 162, яким внесено зміни до додатка 1 до Порядку № 489, а саме: цифри « 2,0» замінено цифрами « 3,0».
Таким чином, з 01 січня 2017 року визначення Кф знаходиться у прямій залежності від коду КВЦПЗ 2010 року, відомості про який містяться у Державному земельному кадастрі. У разі відсутності таких відомостей при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки має застосовуватись Кф « 2,0», а з 17 липня 2018 року - « 3,0».
Подібні правовідносини були предметом неодноразового розгляду Верховним Судом. Так, у своїх постановах від 08 квітня 2021 року у справі № 160/10137/19, від 01 квітня 2021 року у справі № 160/8847/19, від 07 грудня 2020 року у справі № 817/1795/17, від 27 січня 2020 року у справі № 804/886/18 Верховний Суд дійшов висновку, що при відсутності коду КВЦПЗ для земельних ділянок правомірним є застосування Кф, визначеного Порядком № 489 (з урахуванням внесених змін).
Про можливість використання податковим органом лише інформації, відображеної в Державному земельному кадастрі Верховний Суд вказував у постановах від 13 травня 2021 року (справа №826/13362/17), від 18 листопада 2021 року (справа №160/7381/19).
При цьому, нарахування плати землю (земельного податку) повинно здійснюватися на підставі актуальних даних державного земельного кадастру. Для цього законодавець відповідним чином врегулював порядок обміну необхідною для цього інформацією між, зокрема, Держгеокадастром (його територіальними органами) і податковими органами.
Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 12 жовтня 2023 року у справі №640/19134/19.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Приватне акціонерне товариства «Завод засобів механізації аеропортів» у періоді, що перевірявся, на підставі Державного акту на право постійного користування серії ДПД №000815 від 12.08.1998, виданого головою Дніпропетровської міської ради, користувалося земельною ділянкою з кадастровим номером 1210100000:04:018:0025, загальною площею 5,7038 га, яка була передана для здійснення виробничої діяльності.
Сторонами не заперечується, що земельний податок за земельну ділянку у 2017-2020 роках позивачем сплачено в повному обсязі відповідно до задекларованих позивачем в податкових деклараціях зобов`язань за 2017 рік у сумі 17209586,59 грн., за звітний 2018 рік у сумі 17209586,59 грн., за звітний 2019 рік у сумі 17209586,59 грн та за звітний 2020 рік - 17209586,59.
Відповідач зазначає, що податкові зобов`язання з плати за землю (земельний податок) за вказану земельну ділянку за період 2017-2020 роках занижено, оскільки дійсна нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки значно більша.
Як встановлено з матеріалів справи, підставою для такого висновку контролюючого органу стали відомості з витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки: №0504-1846-нго від 05.04.2019 року, №0504-1855-нго від 05.04.2019 року, №0504-1854-нго від 05.04.2019 року з інформацією про відсутність в Державному земельному кадастрі відомостей про цільове призначення земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:04:018:0025.
При цьому, відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру, категорія земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:04:018:0025) - Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та інше; цільове призначення земельної ділянки: 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком.
За таких обставин, висновки контролюючого органу про те, що інформація про цільове призначення земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:04:018:0025, не внесена до Державного земельного кадастру безпідставні та спростовуються вищевикладеним, у зв`язку з чим посилання відповідача на примітки до Додатку 1 до Порядку №489 в обґрунтування правових підстав для застосування Кф 2.0 та 3.0 відповідно при обрахунку розміру земельного податку у спірних правовідносинах є протиправними.
Щодо використаних відповідачем витягів, суд звертає увагу, що вказані витяги сформовані Відділом у м. Дніпро Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області 05.04.2019 та містять інформацію за попередній період часу, а саме: станом на 2017 рік (витяг №0504-1846-нго від 05.04.2019 року), за 2018 рік станом на 01.07.2018 №0504-1855-нго від 05.04.2019 року), за 2019 рік станом на 01.01.2019 №0504-1854-нго від 05.04.2019 року).
Разом з цим, додатком 9 до Порядку № 489 визначено форму витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. При цьому, встановлена форма витягу не містить жодної графи, яка б визначала відповідний період часу, за який слід надати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Посилання сторони відповідача на те, що дата формування витягів з нормативної грошової оцінки земельної ділянки не змінює їх змісту, тому вони правомірно застосовані при нарахуванні земельного податку, судом не приймаються.
Верховний Суд у постанові від 19 червня 2025 року у справі №160/11817/20 визнав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що «відповідач діяв необґрунтовано, сформувавши витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на періоди часу, що вже минулі, оскільки такого правозастосування законодавством не передбачено, а відповідний підхід позбавляє платника податку правової визначеності під час обчислення розміру плати за землю».
За таких обставин, суд вважає помилковими розрахунки відповідача щодо розміру земельного податку за 2017-2019 роки на підставі витягів з НГО, сформованих 05.04.2019, тобто поза межами податкового періоду.
Отже, відповідачем не доведено достатніми та переконливими доказами визначення суми заниження податкового зобов`язання по земельному податку за земельну ділянку за періоди 2017-2020 роки, вказаного в акті перевірки.
Суд зазначає, висновки контролюючого органу не можуть ґрунтуватись на припущеннях.
В свою чергу, неповнота висновків акта перевірки та відсутність належних і допустимих первинних документів виключає можливість стверджувати про заниження позивачем податкових зобов`язань за вказані періоди.
Більш того, висновки акту перевірки щодо суми виявленого заниження податкового зобов`язання (19383410,34 грн.) не відповідають сумі донарахованого грошового зобов`язання (17658129,69 грн.) за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням.
Суд уважає за необхідне звернути увагу на Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків затверджений наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 №727, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745 (далі - Порядок №727).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №727 акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ вказаного Порядку №727 результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а в разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.
Пунктами 3-5 зазначеного розділу Порядку №727 передбачено, що акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи). В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів. Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Висновок акта (довідки) документальної перевірки складається так: 1) зазначається опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень; 2) інформація щодо виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, відображається у національній валюті України у розрізі податків та зборів, єдиного внеску з розбивкою за роками та податковими (звітними) періодами у межах періоду, що перевіряється. Виявлені порушення валютного законодавства відображаються у розрізі зовнішньоекономічних договорів (контрактів) та здійснених операцій з ними (пункт 5 розділу ІІІ Порядку №727).
За змістом підпункту 58.1.2. пункту 58.1. статті 58 ПК України, у разі якщо податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної перевірки та є процесуальною підставою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, воно додатково до інформації, наведеної у пункті 58.1.1 цієї статті, повинно містити: 1) обґрунтовану підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість у вигляді фактичної підстави, а саме викладення стислого змісту щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства з наведенням інформації щодо: обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу I цього Кодексу письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини).
Отже, податкове повідомлення-рішення за наслідками документальної перевірки має містити відомості щодо підстав для визначення грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, з викладенням стислого змісту виявлених перевіркою порушень з наведенням інформації щодо обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки.
Однак, у спірному випадку податкове повідомлення-рішення хоч і містить посилання на акт перевірки зі стислим відображенням встановлених перевіркою порушень, однак сума заниження земельного податку, що встановлена в акті, не відповідає сумі донарахованих грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням, яке визначено до сплати.
Не містить акт перевірки і інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини позивача у спірних правовідносинах (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків).
Як вбачається з розрахунку застосування штрафної санкції до спірного податкового повідомлення-рішення, притягнення позивача до фінансової відповідальності відбулось у вигляді штрафу в розмірі 25% від суми встановленого заниження на підставі пункту 123.2 статті 123 ПК України.
Законом України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до Кодексу, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення.
Так, відповідно до пункту 109.1. статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
При цьому, пунктом 109.3 статті 109 ПК України чітко визначено, що у випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
У всіх інших випадках визначених Кодексом, за які передбачена фінансова відповідальність, обов`язок встановлення вини особи на контролюючі органи не покладений. Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності є виключно не дотримання нею вимог Кодексу, за які така відповідальність встановлена.
Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03.08.2023 у справі №520/22505/21.
Отже, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення у випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 ПК України, є встановлення контролюючими органами вини цієї особи.
Враховуючи, що у спірних правовідносинах позивача було притягнуто до фінансової відповідальності за пунктом 123.2 статті 123 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний був встановити вину позивача, що дотримано не було.
Акт перевірки не містить фактичних обставин щодо того, які саме достатні заходи, прямо встановлені нормами ПК України, повинен був вжити позивач і не вжив, якими доказами це підтверджується і як це доводить, що позивач діяв нерозумно, недобросовісно, в чому це полягає та в яких саме діях чи бездіяльності, відповідач не наводить докази вини та умисність діянь позивача.
Суд зазначає, що незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.
Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 26.06.2023 у справі №815/6819/14.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0188610702 від 10.04.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» за платежем Земельний податок з юридичних осіб (код платежу 18010500) на суму 21 115 582 грн., з яких 17 658 129,68 грн. за основним платежем та 3 457 452,92 грн. за штрафними санкціями, прийняте на підставі висновку Акту перевірки № 1113/04-36-07-02/0112848 від 14.03.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 30280,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1234 від 15.10.2025 року. 
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 30280,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Завод засобів механізації аеропортів» (49051, м.Дніпро, вул.Дніпросталівська, 3, код ЄДРПОУ 01128481) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17-А, код ЄДРПОУ 44118658), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Дніпровська міська рада (49000, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 75, код ЄДРПОУ 26510514) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0188610702 від 10.04.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПрАТ «Завод засобів механізації аеропортів» за платежем Земельний податок з юридичних осіб (код платежу 18010500) на суму 21 115 582 грн., з яких 17 658 129,68 грн. за основним платежем та 3 457 452,92 грн. за штрафними санкціями, прийняте на підставі висновку Акту перевірки № 1113/04-36-07-02/0112848 від 14.03.2025 року.
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Завод засобів механізації аеропортів» (код ЄДРПОУ 01128481) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 30 280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 26.02.2026 року.

Суддя М.В. Дєєв