ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року 
м. Харків
справа № 645/6651/25
провадження № 22-ц/818/2000/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.
сторони справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2025 року ухвалене у складі судді Алтухової О.Ю.,- 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ТОВ «Кошельок» ( надалі ТОВ) звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 2550513565-566173 від 31.12.2021, в розмірі 14 686,14 грн; судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» був укладений договір № 2550513565-566173 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, на суму кредиту у розмірі 7 000,00 грн з початковим строком кредитування - 13 днів з дисконтною відсотковою ставки, яка становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування (лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. договору; базовою процентною ставкою, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору; за яким відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор – 7016, для підписання кредитного договору №2550513565-566173. Відповідачка не повернув своєчасно суму позики, нараховані відсотки за користування позикою для погашення заборгованості за позикою, відповідно до умов договору кредиту. Однак, відповідачка не виконала свої зобов`язання за укладеним договором, не повернула кредит та не сплатила проценти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 14 686,14 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 5 321,00 грн, заборгованість за відсотками за користування позикою - 9365,14 грн. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.
Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованість за кредитним договором № 2550513565-566173 від 31.12.2021 в розмірі 4109,10 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 677,77 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2797,94 грн.
Рішення мотивовано тим, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт укладення з відповідачем кредитного договору та надання останньому кредитних коштів в розмірі 7000,00 грн на умовах визначених договором зокрема п.р.13.2 та 2.1 якими визначено що кредит надається строком на 13 днів, проценти за користування кредитом складають 14 грн які нараховуються за ставкою 0,01%. Стандартна базова ставка становить 2.20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до пункту 2.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом. У той же час згідно із п.3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом. Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови кредитного договору №2550513565-566173 щодо строку його дії - 13 календарних днів згідно пункту 2.1 чи 103 календарних днів (13 днів Лояльний період + 90 днів продовження строку згідно 212 ЦК України) згідно пункту 3.6. та процентної ставки, тому потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem. Крім того, зазначення в кредитному договорі двох різних строків кредитування та процентних ставок призвело до неясності такої умови договору, як строк кредитування, що в даному випадку слід тлумачити проти того, хто їх написав (Contra proferentem), а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору. Тому починаючи з 13.01.2022 року у ТОВ «КОШЕЛЬОК», як кредитодавця, було відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором № 2550513565-566173. Сума отриманого кредиту становить 7000 грн, строк дії договору 14 днів. Відсотки за користування кредитом становлять 0.01% на добу на складають 9,10 грн. Крім того відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості в розмірі 2900 грн. Таким чином заборгованість за кредитним договором в межах строку кредитування, становить 4109,10 грн у вигляді заборгованості по тілу кредиту, підстави для стягнення відсотків відсутні.
Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Кошельок» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення в частині відмови в задоволені позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути витрати на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно встановив обставини у справі та дійшов до висновків про часткове задоволення позову з порушенням вимог закону. Позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення між сторонами у справі 31.12.2021 року договору № 2550513565-566173 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі, проте своїх зобов`язань у встановлений в договорі строк не виконала, тому повинна повернути кредитні кошти з нарахованими процентами за користування ними та процентами за користування кредитом понад строк визначений у п.2.1 кредитного договору (13 днів), як погоджено у п.3.6 договору ( автоматична пролонгація договору до 90 днів у випадках коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами). Також апелянт вважає що до спірних правовідносин підлягає застосуванню принцип «pacta sunt servanda» - «договорів необхідно дотримуватись» закріплений у ст. 629 ЦК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.12.2021 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 укладений Договір №2550513565-566173 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Відповідно до п.п. 1.1-1.3.1 Договору № 2550513565-566173) кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 7000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту – споживчий кредит. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним. Кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.2.1. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Згідно з п. 2.1, 2.5 Договору № 2550513565-566173 кредит надається строком на 13 (тринадцять діб ) днів, (далі – «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Датою отримання кредиту вважається дата списання відповідноі? суми з рахунку кредитодавця. Вищезазначена дата отримання кредиту зазначається у Графіку розрахунків, що є Додатком до цього Договору.
Цей Договір, відповідно до п.п. 9.1, 9.4. Договору, є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК»». Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця : https://koshelok.net.
Вказані умови кредитування стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом відображені у паспорті споживчого кредиту, підписаному сторонами.
Відповідно до листа Центрального відділення ПАТ «МТБ Банк» у м. Києві (вих. від 15.07.2025 №07/605-07/581, надано підтвердження директору ТОВ «КОШЕЛЬОК», про те що 31.12.2021 о 10:07 з сумою платежу 7000,00 грн операція з переказу грошових коштів була успішно проведена через систему «xPay» та зарахована на картку№ НОМЕР_1 (ID транзакції НОМЕР_2 , ID кредиту НОМЕР_3 , ID заявки на кредит 566173) (а.с.18).
На підтвердження вищевказаного системою «xPay» надано повідомлення, що 31.12.2021 була проведена успішна транзакція (ордер ID транзакції 49777793) про зарахування коштів клієнту в сумі 7000,00 грн, опис замовлення: «Видача кредитних коштів, Договір займу №2550513565-566173) (а.с.19).
Окрім того, на виконання ухвали суду від 30.09.2025 з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла відповідь з випискою по рахунку № НОМЕР_1 за період 30.12.2021-12.04.2022, з яких вбачається, що на ім`я відповідачки з ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_4 ) на яку 31.12.2021 року здійснено зарахування переказу грошових коштів в сумі 7000,00 грн (а.с.47-50).
Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Кошельок» за Шелеховською обліковується заборгованість за кредитним договором № 2550513565-566173 від 31.12.2021 року в розмірі 14686,24 грн що складається з тіла кредиту – 5321,10 та процентів за користування кредитом – 9365,14 грн (а.с.14-15).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
За змістом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Згідно з частинами 3-4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з ч.6 ст. 11 цього Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.12 ст. 11 Закону).
За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку представленим доказам і обґрунтовано визнав доведеним факт укладення кредитного договору відповідачкою, підписання його сторонами, в тому числі відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та отримання відповідачем кредиту на умовах, визначених кредитним договором № 2550513565-566173 від 31.12.2021 року.
Підписання договору електронним підписом відповідає розділу 9 кредитного договору №2550513565-566173, за яким цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства.
Факт зарахування кредитних коштів на банківську картку ОСОБА_1 підтверджено довідкою АТ КБ «Приватбанк», за якою на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 в Банку емітовано картку № НОМЕР_1 , згідно виписки по даному рахунку 31.12.2021 року здійснено зарахування переказу грошових коштів в сумі 7000,00 грн.(а.с.47-50)
Відповідачкою не спростовано достатніми та допустимими доказами, що саме вона уклала цей кредитний договір, отримала кошти на емітовану картку № НОМЕР_6 та користувалася ними тому колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту.
Щодо розміру заборгованості за процентами колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.1.1 договору ТОВ «Кошельок» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 7000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Тип кредиту споживчий.
У договорі визначено тип кредиту – споживчий, сума кредиту становить 7000,00 грн., кредит надається строком на 13 діб (Лояльний період), який може бути продовжено позичальником шляхом сплати ним всіх процентів, відсоткова ставка становить 0,01 % від суми кредиту в межах лояльного періоду, у а разі користування кредитом понад строк, вказаний у п.2.1 договору застосовується базова процентна ставка 2.20%, що передбачено п.1.3.3 договору та графіком розрахунків, який є Додатком №1 до договору №3063313203-370483.
Згідно п. 3.5 договору сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п.2.1 договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього договору процентна ставка менша ніж 2 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту. Зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,85 % розповсюджуються на весь період користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору.
Також сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду; з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730 процентів річних, що становить 2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (пункти 3.6 - 3.8 Договору).
Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається що відповідачка здійснювала часткове погашення заборгованості а саме: 12.01.2022 року – 1500 грн з яких 1490,90 грн були спрямовані на погашення заборгованості за тілом кредиту, 9,10 грн були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитом (нарахованих за ставкою 0,01%) та 22.01.2022 року – 1400 грн з яких 1212, 00 грн були спрямовані на погашення заборгованості за тілом кредиту, 188,00 грн були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитом (нарахованих за ставкою 2,20%)
Отже з наведеного вбачається що відповідачем відповідно до п.2.2 були здійснені дії спрямовані на продовження строку кредитного договору а саме сплата всіх процентів, відсоткова ставка яких становить 0,01 % від суми кредиту в межах лояльного періоду та користування кредитом понад вказаний у п.2.1 строк 13 днів.
Доводи позивача про те, що в даному випадку відбулася автоматична пролонгація строку кредитування, пов`язана з продовженням користування відповідачем кредитними коштами після спливу строку кредитування, визначеного договором підтверджуються як копією кредитного договору № 2550513565-566173 від 31.12.2021 так і розрахунком заборгованості.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 , за кредитним договором у загальному розмірі 14686,14 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування.
Даних, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором в повному обсязі погасив, матеріали справи не містять.
Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ТОВ «Кошельок» задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 2550513565-566173 від 31.12.2021 в розмірі 14686,14 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК Україниі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2422,40 грн та апеляційної скарги 3633,60 грн, а всього 6056 грн.
Згідно з ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України).
Із положень ч.ч. 1-5ст.137ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
В силу ч.ч. 2, 3, 8ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг).
Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правничої допомоги від 12.02.2025 року укладеного між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» та додаток до договору про надання правничої допомоги від 12.02.2025 року з переліком послуг, що входять до складу правничої допомоги із зазначенням загальної суми 14000,00 грн; копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю Гурського Г.Ю. серії ДН № 5506 від 13.05.2019 року.
Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи повне задоволення позовних вимог та обсяг виконаної адвокатом роботи, при розгляді даної справи в суді, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, судова колегія прийшла до висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» 6000 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» - задовольнити.
Рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ 40842831) заборгованість за кредитним договором № 2550513565-566173 від 31.12.2021 в розмірі 14686 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 14 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ 40842831) судовий збір в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ 40842831) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:  О.Ю. Тичкова

Судді:   Н.П. Пилипчук

В.Б.Яцина