Справа № 545/203/26
Провадження №  1-кп/545/305/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 року	м. Полтава	

Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м Полтава матеріали кримінального провадження № 12026170440000013 від 07.01.2026 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заворскло, Полтавського району, Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
-обвинуваченого за ч. 2 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 мешканець у с. Заворскло Полтавського району Полтавської області, на початку січня 2024 року дізнався про незаконні дії невстановлених осіб (відомості щодо яких виділено в окреме провадження), які у порушення вимог ст. 69 «Лісового кодексу України» та порядку спеціального використання лісових ресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.05.2007 за №761, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, без спеціального дозволу, самовільно, в лісовому насадженні поблизу с. Заворскло Полтавського району Полтавської області, за межами населеного пункту, зрубали 14 дерев породи «сосна звичайна» діаметром на зрізі стовбуру від 25 до 36 см, відокремивши їх повністю від кореня, чим спричинили збитки Малоперещепинському лісництву філії «Полтавське лісове господарство» ДП «Ліси України», згідно «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому фонду України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665, на загальну суму 54859 грн. 98 коп., що у відповідності до Примітки 1 ст. 246 КК України є істотною шкодою.
У подальшому, 02.01.2024 року ОСОБА_4 , за попередньою змовою зі своїм знайомим- особою, відомості щодо якої виділено в окреме провадження, достовірно знаючи про вищевказану незаконну порубку 14 деревин породи сосна, з метою їх використання для особистих потреб, умисно вчинив незаконне перевезення незаконно зрубаної деревини.
Так, 02.01.2024 року близько 15 год. ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим (відомості щодо якої виділено в окреме провадження), реалізуючи спільний злочинний умисел та узгоджуючи дії, керуючи автомобілем ВЛЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_1 з приєднаним саморобним причепом, що перебували у його користуванні, прибули до місця складування незаконно зрубаної деревини - на територію кварталу №91 виділу 17 Малоперещепинського лісництва філії «Полтавське лісове господарство», що знаходиться на околиці с. Заворскло Полтавського району Полтавської області, де у місці незаконної порубки знаходились незаконно зрубані невстановленими особами колоди деревини породи «сосна звичайна».
Перебуваючи в лісовому масиві, в кварталі № 91, виділі № 17 (захисні ліси), Малоперещепинського лісництва філії Полтавське лісове господарство ДП «Ліси України», ОСОБА_4 , за попередньою змовою зі своїм знайомим (особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), в порушення ст. ст.12, 38, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 69 Лісового кодексу України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером тощо), виданим уповноваженим органом, незаконно завантажили у причеп 18 сухостійних відрізків стовбурів (колод) породи «сосна звичайна», що є лісовим ресурсом, та були незаконно зрубані невідомими особами за вищевказаних обставин.
Продовжуючи діяти з прямим умислом, усвідомлюючи факт незаконної порубки лісу, маючи намір на незаконне перевезення незаконно зрубаних дерев, достовірно знаючи про відсутність будь-яких дозвільних та товаросупровідних документів, що підтвердили б законність походження та право на транспортування, з метою подальшого побутового використання вказаної деревини, ОСОБА_4 з особою, відомості щодо якої виділено в окреме провадження, близько 15 год. 30 хв. здійснив незаконне перевезення колод деревини породи «сосна звичайна» на автомобілі ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з саморобним причепом, завантаженим вищезазначеною деревиною, рухаючись у напрямку до свого місця проживання. Однак їх дії були виявлені працівниками Малоперещепинського лісництва філії «Полтавське лісове господарство» ДП «Ліси України». Усвідомлюючи викриття та бажаючи уникнути відповідальності, ОСОБА_4 спільно з особою, відомості щодо якої виділені в окреме провадження, відчепили причеп із деревиною та втекли з місця події на автомобілі, залишивши причеп і деревину на місці
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному перевезенні незаконно зрубаних дерев, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. 
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо розгляду справи з застосування ст. 349 КПК України не заперечувала. Також зазначила, що ОСОБА_4 перераховано благодійний внесок на допомогу Збройним Силам України. 
Представник ДП «Ліси України», філія «Полтавське лісове господарство» ОСОБА_6 надала заяву про розгляд справи у її відсутності, покази дані під час досудового розслідування підтримує повністю. Щодо застосування ст. 349 КПК України не заперечувала.
Прокурор в судовому засіданні при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , просила суд врахувати наявність двох пом`якшуючих обставин, які сукупно з іншими обставинами істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення. Ставлення обвинуваченого до скоєного, також, що ОСОБА_4 в ході досудового розслідування було перераховано благодійний внесок на допомогу Збройним Силам України у сумі 11000,00 (одинадцять) тисяч гривень. Та просила суд призначити покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України. 
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Слід зазначити, що покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодились, що в такому випадку вони будь позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 , обвинувачення, визнане судом повністю доведеним.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Так, вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушенні в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ч. 2 ст. 246 КК України, як незаконне перевезення незаконно зрубаних дерев, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд врахує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як не тяжкий злочин, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім цього, ОСОБА_4 здійснив благодійну допомогу для підтримання обороноздатності країни. Що підтверджується платіжною інструкцією.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_4 інвалідність не має, являється студентом коледжу, на утриманні має неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, характеризується позитивно.
Згідно ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що пом`якшують покарання, обтяжуючих обставин судом не встановлено, а також дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.
Приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, здійснення благодійної допомоги для підтримання обороноздатності країни, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому за ч. 2 ст. 246 КК України покарання з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 246 КК України, а саме у виді штрафу.
На думку суду, саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення, а також буде найбільш необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз відсутні.
Цивільний позов відсутній.
Запобіжний захід не було обирався, підстав для обрання суд не вбачає.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.01.2024 року- скасувати.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Окрім цього, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів у відповідності до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України.
Так, ч. 1 ст. 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керуючись ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять) тисяч гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не обирати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.01.2024 року- скасувати.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати, спеціальну конфіскацію, щодо речових доказів зокрема: металевий саморобний причіп без наявних на ньому маркувань та емблем та без реєстраційного номеру, в середині кузова якого знаходиться 18 колод деревини сосни діаметром від 10 до 36 сантиметрів та довжиною від 1 до 4 метрів, та окремо від причепу 27 колод деревини сосни звичайної діаметром від 10 до 30 сантиметрів та довжиною від 2 до 4 метрів які знаходяться на відповідальному зберіганні в «Мало Перищепинського лісництва» за адресою: АДРЕСА_2 - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави, передавши на потреби оборони- військовій частині НОМЕР_2 .
Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя	ОСОБА_7