ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/2196/25	

Головуючий суддя І інстанції – Калашник Ю.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 в адміністративній справі №280/2196/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.11.2024 №0786308-2411-0829-UA23060070000082704, №0786309-2411-0829-UA23060070000082704, №0786310-2411-0829-UA23060070000082704, №0786311-2411-0829-UA23060070000082704;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 26.02.2025 №0001785-1303-0801.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення форми Ф з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік від 18.11.2024 №0786308-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 1389,43 грн., №0786309-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 999,31 грн., №0786310-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 685,35 грн., №0786311-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 945,91 грн.
Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 26.02.2025 №0001785-1303-0801 на суму 4020,00 грн.
В задоволенні решти позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті останнім обґрунтовано та у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування. Вказано, що листом від 11.08.2021р. вих. № 5849/0/20-21 Державної регулятивної служби України було встановлено, що рішення Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5 «Про встановлення податку на майно» (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме у підпункті 2.4.1 пункту 2.4 Положення) містить ознаки невідповідності вимогам чинного законодавства та суперечить принципам державної регуляторної політики, визначених статтею Закону № 1160.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Як було встановлено судом першої інстанції, за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачу на праві приватної власності належать об`єкти житлової нерухомості, а саме:
- квартира, загальною площею 36,88 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартира, загальною площею 74,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;
- квартира, загальною площею 53,78 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;
- квартира, загальною площею 50,93 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 .
Отже, чотири квартири мають загальну площу 216,39 кв.м.
Зазначені факти сторонами не заперечуються.
ГУ ДПС у Запорізькій області 18.11.2024 були сформовані податкові повідомлення-рішення форми “Ф” на вищезазначені об`єкти житлової нерухомості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік:
- №0786308-2411-0829-UA23060070000082704 на 3622,00грн.;
- №0786309-2411-0829-UA23060070000082704 на 2604,16грн.;
- №0786310-2411-0829-UA23060070000082704 на 1785,82 грн.;
- №0786311-2411-0829-UA23060070000082704 на 2466,15грн.
Позивач оскаржив вказані рішення до ДПС України, проте Рішенням від 28.02.2025 скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувані рішення – без змін.
Також, 26.02.2025 відповідачем сформована податкова вимога №0001785-1303-0801, якою повідомлено про наявність у позивача податкового боргу у розмірі 10478,13грн.
Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником квартир, сумарна площа яких перевищує 120 кв.м., а тому з урахуванням пільги у розмірі наведеної площі, а не 60 кв.м., як то було визначено відповідачем при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень, позивач зобов`язаний був сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за площу 96,39кв.м. (216,39 кв.м. -120 кв.м.).
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно п.п. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Згідно п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Рішенням Запорізької міської ради від 28 січня 2015 року за №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)" затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).
Пунктом 2.4 Положення врегульовані питання застосування пільг зі сплати цього податку.
Так, відповідно до підпункту 2.4.1. п. 2.4 Положення база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; 
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
За правилами пп. 2.4.2 п. 2.4 Положення міська рада встановлює пільги з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя з об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
В абз. 1 пп. 2.5.2 п. 2.5 Положення (зокрема, з урахуванням змін внесених Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за № 5, від 26.02.2016 за № 30, від 21.12.2016 за № 49) зазначено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, починаючи з 1 січня 2017 року становить 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме: - квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів.
Дані рішення не скасовані в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковими як для позивача, так і для відповідача у справі.
Колегія суддів зазначає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Отже, фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.11.2018 року по справі № 817/2019/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, у приватній власності позивача перебувають квартири у м.Запоріжжі загальною площею 216,39 кв.м.
Отже, позивач є власником квартир, сумарна площа яких перевищує 120 кв.м.
З матеріалів справи видно, що відповідачем при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік, застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування в розмірі 60 кв.м., а не 120 кв.м. 
Враховуючи те, що в розумінні положень підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПКУ Запорізькій міській раді делеговано право встановлення ставок податку для об`єктів житлової нерухомості, то квартири, що знаходяться у місті Запоріжжя та перебувають у власності фізичних осіб загальною площею до 120 кв.м., згідно з Положенням про податок на майно, затвердженого 28.01.2015 рішенням Запорізької міської ради №5, оподатковуються за ставкою у розмірі 0 (нуль) відсотків.
Отже, згідно Положення про податок на майно до позивача має бути застосована пільга у вигляді зменшення бази оподаткування на 120 кв.м., а тому з урахуванням пільги у розмірі наведеної площі, а не 60 кв.м., як то було визначено відповідачем при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень, позивач зобов`язаний був сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за площу 96,39кв.м. (216,39 кв.м. -120 кв.м.). 
Як вже зазначалось, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Станом на 01 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становила 6700 грн.
Таким чином, ставка податку за 1 кв.м. становить 67,00 грн.
Так, загальна площа квартири за адресою: АДРЕСА_1 становить 36,88 кв.м., питома вага площі цієї квартири становить 0,1704 (36,88:216,39).
Аналогічно розрахована питома вага площі інших квартир, а саме:
- за адресою: АДРЕСА_2 , (загальна площа 74,80), питома вага площі становить 0,3456;
- за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, буд.53 кв.53 (загальна площа 53,78), питома вага площі становить 0,2485;
- за адресою: м. Запоріжжя, пр. Радянський, буд.31 кв.143 (загальна площа 50,93), питома вага площі становить 0,2354.
Відтак, належна сума податкового зобов`язання за квартири становить:
- за адресою: АДРЕСА_1 – 1100,47 грн. (96,39*67,00 грн. *0,1704). Отже, податкове повідомлення-рішення від 18.11.2024 за №0786310-2411-0829-UA23060070000082704 підлягає скасуванню на суму 685,35 грн. (1785,82 грн. – 1100,47 грн.);
- за адресою: АДРЕСА_2 – 2232,57 грн. (96,39*67,00 грн.*0,3457). Отже, податкове повідомлення-рішення від 18.11.2024 за №0786308-2411-0829-UA23060070000082704 підлягає скасуванню на суму 1389,43 грн. (3622 грн. – 2232,57 грн.);
- за адресою: АДРЕСА_3 – 1604,85 грн. (96,39*67,00 грн.*0,2485). Отже, податкове повідомлення-рішення від 18.11.2024 за №0786309-2411-0829-UA23060070000082704 підлягає скасуванню на суму 999,31 грн. (2604,16 грн. – 1604,85 грн.);
- за адресою: АДРЕСА_4 – 1520,24 грн. (96,39*67,00 грн.*0,2354). Отже, податкове повідомлення-рішення від 18.11.2024 за №0786311-2411-0829-UA23060070000082704 підлягає скасуванню на суму 945,91 грн. (2466,15 грн. – 1520,24 грн.).
Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню у відповідній частині.
Відтак, загальна сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, який належить сплатити позивачу, становить 6458,13грн.
Що стосується посилань відповідача на те, що листом від 11.08.2021р. вих. № 5849/0/20-21 Державної регулятивної служби України було встановлено, що рішення Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5 «Про встановлення податку на майно» (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме у підпункті 2.4.1 пункту 2.4 Положення) містить ознаки невідповідності вимогам чинного законодавства та суперечить принципам державної регуляторної політики, визначених статтею Закону № 1160, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки наведений лист не є нормативно-правовим актом та не містить в собі правові приписи, які підлягали б застосуванню.
Натомість, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Запорізької міської ради від 28 січня 2015 року за №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)" є чинним та в судовому порядку не оскаржувалось.
Щодо правомірності скасування податкової вимоги від 26.02.2025 №0001785-1303-0801, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
З матеріалів справи видно, що загальна сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, нарахованого відповідачем у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях становить 10478,13грн.
Відповідно до розрахунку суми боргу до податкової вимоги від 26.02.2025 №0001785-1303-0801, така вимога винесена у зв`язку із наявністю у позивача заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, у розмірі 10478,13 грн.
Проте, як зазначено вище судом, оскаржувані податкові повідомлення рішення, якими позивачу визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, підлягають частковому скасуванню, у загальному розмірі 4020 грн.
Відтак, податкова вимога від 26.02.2025 №0001785-1303-0801 також підлягає скасуванню у частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, у розмірі 4020 грн.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 в адміністративній справі №280/2196/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко