Справа № 462/10538/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

23 квітня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» скерувала до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором кредитної лінії №929838170 від 27.01.2025 року в розмірі 30236,96 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 27.01.2025 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачем укладено Договір кредитної лінії №929838170 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2100 грн. зі сплатою 0,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом. У подальшому, між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоди, відповідно до яких сторони домовились про збільшення суми кредиту на суму 1000 грн. з 28.01.2025 року, 1000 грн. з 29.01.2025 року, 3800 грн. та 1000 грн з 01.02.2025 року, 1100 грн. з 02.02.2025 року. 08.04.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/30, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №929838170 від 0.01.2025 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги від 08.04.2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 08.04.2025 року до Договору факторингу № МВ-ТП/30, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30236,96 грн., з яких 9999,96 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20237 грн - сума заборгованості за відсотками. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.
11.02.2026 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. 
Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. 
Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.01.2025 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачем укладено Договір кредитної лінії №929838170 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2100 грн. зі сплатою 0,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом /а.с.28-39/.
Згідно з п. 2.2 Договору кредитної лінії №929838170, загальний розмір кредиту за цим Договором становить 2100 грн 00 коп. Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим Договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти ук шляхом надання додаткових Траншів.
Відповідно до п. 8.3 Договору кредитної лінії №929838170, базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 (триста п`ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних.
Згідно з п. 11.1 Договору кредитної лінії №929838170, Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
Пунктом 9.2.2.1 Договору кредитної лінії №929838170 визначено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів та комісій на поточний рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки передбачені Договором.
Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «WQJN», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 27.01.2025 року, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».
Окрім цього, між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди, відповідно до яких сторони домовились про збільшення суми кредиту на суму 1000 грн. з 28.01.2025 року, 1000 грн. з 29.01.2025 року, 3800 грн. та 1000 грн з 01.02.2025 року, 1100 грн. з 02.02.2025 року /а.с.40-47/.
ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , перерахувавши йому кредитні кошти на банківську картку, яку останній вказав у заявці. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується довідками платіжного провайдера ТОВ «ПрофітГід», відповідно до якої останнім було здійснено перерахування коштів 01.02.2025 року у розмірі 3800 грн, номер транзакції - 43836-14931-78983 та коштів 02.02.2025 року у розмірі 1100 грн, номер транзакції - 43852-63414-63653, а також платіжними дорученнями, з яких вбачається, що ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 27.01.2025 року здійснено переказ коштів на банківську карту відповідача у розмірі 2100 грн., 28.01.2025 року у розмірі 1000 грн., 29.01.2025 року у розмірі 1000 грн, 01.02.2025 року у розмірі 1000 грн. /а.с.60, зворот- 63/. Також факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою за договором б/н за період 27.01.2025 року- 02.02.2025 року, наданою АТ КБ «Приват Банк» /а.с.120/. 
08.04.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/30, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №929838170 від 0.01.2025 року /а.с.17,зворот-19/.
Згідно з пунктом 4.1. Договору факторингу № МВ-ТП/30, наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту укладення Реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує..
Відповідно до Реєстру прав вимоги від 08.04.2025 року до Договору факторингу № МВ-ТП/30, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30236,96 грн., з яких 9999,96 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20237 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.20, зворот-21/.
Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за Договору кредитної лінії №929838170 від 27.01.2025 року загальна заборгованість відповідача станом на 03.09.2025 року становить 30236,96 грн., з яких 9999,96 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20237 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с. 23,зворот-25/.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надану йому позику та не сплатив відсотки в строки, передбачені кредитним договором.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначений розрахунок, знаходить його підставним.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, основну суму боргу в добровільному порядку не повертає, суд вважає, що у нового кредитора виникло право на стягнення заборгованості за вказаним договором у розмірі 30236,96 грн.
Щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2422,40 грн. та судових витрат у розмірі 5000 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
З матеріалів справи убачається, що 02.12.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір про надання правової допомоги №5, за умовами якого адвокатське об`єдання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів ТОВ «Таліон Плюс» з питань, що відносяться до судів загальної юрисдикції по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а також додаткову угоду №2073 від 06.11.2025 року про зобов`язання надання правової допомогиу справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 /а.с. 69-74/.
Згідно з Актом прийому - передачі наданих послуг від 06.11.2025 року адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» надані юридичні послуги на суму 5000 грн. (1000 грн – підготовка до розгляду справи; 500 грн –підготовка та направлення досудової вимоги; 3500 грн - складання позовної заяви) /а.с. 74, зворот/.
Відповідно до платіжної інструкції №92 від 06.11.2025 року на оплату правової допомоги ТОВ «Таліон Плюс» сплачено на користь адвокатського об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» грошові кошти в розмірі 5000 грн./а.с.75/.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 2422,40 грн. /а.с.90/, а також, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за Договором кредитної лінії №929838170 від 27.01.2025 року в розмірі 30236 (тридцять тисяч двісті тридцять шість) гривень 96 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, 13; ЄДРПОУ 39700642).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Суддя: 
Оригінал рішення.