справа № 372/3911/25головуючий у суді І інстанції Потабенко Л.В.
провадження № 22-ц/824/6093/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
04 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Потабенко Л.В., у м. Обухів Київської області, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій, з просила суд встановити факт розірвання шлюбу між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в 2007 році.
Заява обґрунтована тим, що 24 березня 2024 року її син ОСОБА_3 був призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року до військової частини НОМЕР_1 ЦПП. 22 листопада 2024 року ОСОБА_1 отримала від ІНФОРМАЦІЯ_4 сповіщення № 331 про те, що її син ОСОБА_3 з 20 листопада 2024 року зник безвісти під час захисту державного суверенітету України в районі населеного пункту Нововодяне, Сватівського району Луганської області. В листопаді 2024 року ОСОБА_1 подала всі необхідні документи для нарахування їй 50% від грошового забезпечення, яке належить її сину, однак їй здійснені нарахування та виплати лише 25% від грошового забезпечення, оскільки наявна інформація про перебування ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , з 2004 року та відсутні відомості про розірвання шлюбу із вказаною особою. ОСОБА_1 також відомо, що в 2007 році Словяносербським районним судом Луганської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано, його реєстрація була здійснена відділом реєстрації актів цивільного стану в місті Зимогір`я Луганської області, яке перебуває на тимчасово окупованій території з 2014 року по даний час. Крім того ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_4 в 2018 році зареєструвала новий шлюб в місті Щастя, Луганської області та після реєстрації шлюбу її прізвище змінилося на « ОСОБА_6 ». Встановлення юридичного факту розірвання шлюбу необхідно заявнику для отримання 50% від грошового забезпечення, яке належить її сину, та який значиться зниклим безвісти, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутись до суду із даною заявою.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції,через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладені нею у заяві про встановлення факту розірвання шлюбу. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 квітня 1986 року.
12 листопада 2021 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис № 373.
24 березня 2024 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року до військової частини НОМЕР_1 ЦПП, що підтверджується довідкою №5325 від 04 квітня 2024 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до довідки №746 від 23 грудня 2024 року виданої військовою частиною НОМЕР_4 вбачається, що солдат ОСОБА_3 перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_4 з 04 травня 2024 року.
Відповідно до довідки №756 від 23 грудня 2024 року виданої військовою частиною НОМЕР_4 вбачається, що солдат ОСОБА_3 брав участь в антитерористичній операції у період з 18 червня 2024 року по 19 липня 2024 року та з 27 вересня 2024 року по 20 листопада 2024 року.
З витягу з наказу військової частини НОМЕР_4 від 20 листопада 2024 року, вбачається, що солдат ОСОБА_3 зниклий безвісті та знятий з усіх видів забезпечення з 20 листопада 2024 року.
22 листопада 2024 року ОСОБА_1 отримала від ІНФОРМАЦІЯ_4 сповіщення № 331 про те, що її син ОСОБА_3 зник безвісти під час захисту державного суверенітету України районі населеного пункту Нововодяне Сватівського району Луганської області 20 листопада 2024 року.
З відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актових записів про державну реєстрацію шлюбу, вбачається, що розірвання шлюбу відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено, а також по других примірниках актових записів про шлюб та розірвання шлюбу, які зберігаються в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луганській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2020 року по первинним та поновленим актовим записам. Перші та другі примірники паперових екземплярів книг актових записів цивільного за стану період з 1939 року по 2014 рік, які зберігалися в архіві Слов`яносербського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, залишились на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній тому надати актовий запис про шлюб за 2004 рік та розірвання шлюбу за 2007-2008 роки немає можливості.
Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 №8614 від 30 травня 2025 року інформації на момент мобілізації 24 березня 2024 року ОСОБА_3 не перебував в шлюбі з ОСОБА_5 .
Як вбачається з відповіді Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 вересня 2025 року №337/30.21-27 в архіві відділу відсутні актові записи про шлюб, розірвання шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб № 25 від 13 серпня 2018 року, складений у виконавчому комітеті Щастинської міської ради Новоайдарського району Луганської області на ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . Відомості про розірвання шлюбу в зазначеному актовому запису про шлюб відсутні.
З відповіді Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 жовтня 2025 року №369/30.21-25 вбачається, що в архіві відділу актовий запис про шлюб ОСОБА_11 і ОСОБА_4 відсутній. За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб №25 від 13 серпня 2018 року, складений у виконавчому комітеті Щастинської міської ради Новоайдарського району Луганської області на ОСОБА_11 та ОСОБА_4 .
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не надала суду докази, які б підтверджували факт розірвання шлюбу.
Апеляційний суд погоджується з такимивисновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.
У постанові від 18.01.2024 в справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 24.04.2024 у справі № 694/2318/23, від 08.05.2024 у справі № 214/4921/23 та від 05.06.2024 у справі № 557/1535/23.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу ОСОБА_1 , посилається на те, що їй достеменно відомо, що в 2007 році Словяносербським районним судом Луганської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано. Реєстрація розірвання шлюбу була здійснена відділом реєстрації актів цивільного стану в місті Зимогір`я, Луганської області.
Встановлення юридичного факту розірвання шлюбу ОСОБА_3 із ОСОБА_4 необхідно заявниці для отримання 50% від грошового забезпечення, яке належить її сину ОСОБА_3 , та який значиться зниклим безвісти.
Через відсутність інформації про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявник отримує 25% від розміру грошового забезпечення, замість визначеного Законом розміру 50% від грошового забезпечення військовослужбовця.
При цьому, будь-яких доказів, які б підтверджували факт розірвання шлюбу матеріали справи не містять.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних й допустимих доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Також заявник, посилається на те, що їй відомо, що ОСОБА_4 у 2018 році зареєструвала новий шлюб в місті Щастя, Луганської області та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Так, як вбачається з відповіді Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 вересня 2025 року № 337/30.21-27 в архіві відділу відсутні актові записи про шлюб, розірвання шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
При цьому, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб № 25 від 13 серпня 2018 року, складений у виконавчому комітеті Щастинської міської ради, Новоайдарського району, Луганської області на ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . Відомості про розірвання шлюбу в зазначеному актовому запису про шлюб відсутні.
В даному випадку, укладання жінкою іншого шлюбу беззаперечно не свідчить, що попередній шлюб був розірваний.
Відповідно до вимог, ч. 1 ст. 39 СК України, якщо шлюб зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі це є підставою для визнання шлюбу недійсним.
Не дивлячись на заборону укладення шлюбу особою, яка перебуває в іншому шлюбі, факт такого перебування не може з вірогідністю у 100% гарантувати, що повторний шлюб не буде укладений.
Саме тому для таких випадків закон передбачає відповідний механізм захисту, а саме недійсність повторного шлюбу особи, що перебуває в шлюбі.
За таких обставин лише сам факт перебування особи в шлюбі, що підтверджено відповідними записами в реєстрі, не може бути належним доказом розірвання попереднього шлюбу, який був укладений до цього.
Тому суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність належних доказів розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.