Справа № 131/396/26
Провадження № 2-о/131/13/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2026  	м. Іллінці 	

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Коваля А.М.,
за участю секретаря судових засідань Чех Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_2 , –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, яку мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати – ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку в селі Кабатня Вінницької області. При зверненні до нотаріуса заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця на момент відкриття спадщини та розбіжності в імені матері у документах. Зокрема, у свідоцтві про народження заявника матір`ю вказана « ОСОБА_3 », тоді як у свідоцтві про смерть – « ОСОБА_3 ». Факт постійного спільного проживання заявника з матір`ю з 1998 року до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується актом про встановлення факту проживання, свідченнями сусідів та довідкою про здійснення заявником поховання. Факт родинних відносин підтверджується довідкою виконавчого комітету Іллінецької міської ради №28 від 11.03.2026. Встановлення вказаних фактів необхідне заявнику для оформлення спадкових прав. Заінтересованою особою у справі є брат заявника – ОСОБА_2 , який також є спадкоємцем першої черги, проте спадщину приймати не планує. З сестрою, ОСОБА_4 , зв`язок втрачено, адже вона проживає у Криму. Заявник просить суд встановити факт родинних відносин та факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та повернути йому надміру сплачений судовий збір в розмірі 1896,80 грн.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення вимог заяви, повідомив, що спадщину наміру приймати не має, просив розглянути справу у його відсутність.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованої особи на підставі наявних у справі письмових доказів.
На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.
У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно змісту п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для реалізації своїх прав.
Згідно з вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною 1 статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини 2 статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Згідно з частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (частина 1 статті 1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з підпункту 4.10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.
Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 листа ВССУ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 у віці 85 років, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , що видане 18 лютого 2004 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, про що складений відповідний запис №7 (а.с. 7).
Згідно з відомостями, зазначеними у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданому 01 березня 2012 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, у графі "мати" заявника записана “ ОСОБА_3 ” (а.с. 11).
Про те, що ОСОБА_3 є дійсно матір`ю ОСОБА_1 свідчить довідка виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області №28 від 11.03.2026 (а.с. 12).
Згідно із актом про встановлення факту проживання особи без реєстрації місця проживання від 06 березня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично з 1998 року спільно та постійно проживав з мамою ОСОБА_3 без реєстрації та здійснював постійний догляд за нею; вони вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник здійснив похорон мами та в подальшому опікується майном, яке залишилось після її смерті (а.с. 9).
ОСОБА_3 проживала разом із ОСОБА_1 на день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Іллінецької міської ради Вінницької області №25 від 25.02.2026 року (а.с. 10).
Про те, що заявник здійснив поховання ОСОБА_3 свідчить копія довідки №78 від 18.02.2004 виконавчого комітету Василівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області (а.с. 13).
Заявник звертався до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюка Тараса Євгеновича щодо оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , який на усне звернення заявника зазначив про необхідність доведення факту родинних відносин між заявником та його матір`ю у судовому порядку, про що свідчить лист №55/01-16 від 09.03.2026 року (а.с. 8). 
Згідно із листом приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюка Тараса Євгеновича, вих. №73/01-16 від 26 березня 2026 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася, що підтверджується витягом (Інформаційною довідкою) зі Спадкового реєстру.
На підставі зазначеного, суд, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищезазначене, дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та необхідності встановлення факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , на час відкриття спадщини разом із матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирішуючи клопотання заявника про повернення надміру сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, заявником при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3228,00 грн (платіжна інструкція № 2.571140609.1 від 13.03.2026 року).
Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, при зверненні до суду із заявою із двома вимогами про встановлення фактів ОСОБА_1 слід було сплатити судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
А тому, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення клопотання заявника та повернення йому частини судового збору в розмірі 1896,80 грн, яка надміру сплачена.
Разом із тим, слід роз`яснити заявнику, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за наявності оригіналу платіжного документа, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.
На підставі викладеного, керуючись ст. 293, ст. ст. 315-319 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_2 , – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , на час відкриття спадщини разом із матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1896 (одна тисяча вісімсот дев`яносто шість) гривень, 80 копійок (платіжна інструкція № 2.571140609.1 від 13.03.2026 року).
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ЗАЯВНИК:  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП:  НОМЕР_3 , адреса:              АДРЕСА_2 .

ЗАІНТЕРЕСОВАНА ОСОБА:  ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП:  НОМЕР_4 , адреса:              АДРЕСА_3 .

Суддя: